ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
05 серпня 2024 року           справа №200/1009/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2024 року у справі № 200/1009/24 (головуючий І інстанції Куденков К.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

                                                ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним і скасувати рішення № 057350007340 від 13.02.2024, прийняте по заяві від 06.02.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах; 
- зобов`язати призначити з 06.02.2024 пенсію за віком на пільгових умовах.
В обґрунтування позову зазначив, що 06.02.2024 звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.
Рішенням відповідача відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах в зв`язку з відсутністю правових підстав.
Рішення є протиправним, оскільки у позивача на день звернення із заявою про призначення пенсії наявний необхідний пільговий стаж, при цьому відповідач не здійснив взаємне зарахування стажу за Списком № 1 та Постановою 202.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2024 року позов задоволено.
Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області № 057350007340 від 13.02.2024 про відмову в призначенні пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 з 06.02.2024 пенсію за віком на пільгових умовах.
Вирішено питання судових витрат по справі.
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги.
Рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії прийнято в зв`язку з відсутністю правових підстав для її призначення. 
Пільговий стаж ОСОБА_1 становить - 26 років 3 місяці 11 днів, в тому числі: - робота на провідних професіях - 3 місяці 12 днів; - робота на посадах за постановою 202 - 23 роки 7 місяців 26 днів; - робота за Списком № 1 - 2 роки 3 місяці 22 дні; - навчання за фахом 11 днів. 
Тобто у позивача відсутній необхідний пільговий стаж за Списком № 1.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП “Діловодство спеціалізованого суду”.
Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему “Електронний суд” матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.
Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі “Електронний суд”.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Встановлені обставини справи.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України НОМЕР_1 , виданого 31.03.1998.
06.02.2024 року позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.
Також до заяви надав клопотання від 06.02.2024 про взаємне зарахування періодів, в якому просив, при розгляді його заяви про призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за ст. 3 ст. 114 Закону України № 1058 врахувати періоди, попередньо зараховані за рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22.11.2023 по справі № 200/5851/23, а також на підставі ч. 5 ст. 114 Закону 1058 здійснити взаємне зарахування періодів роботи, передбачених ч. 2 (Список № 1) та ч. 3 ст. 114 (Постанова 202) Закону № 1058, в тому числі із застосуванням Роз`яснення від 20.01.1992 № 8 “Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України “Про пенсійне забезпечення”. 
За принципом екстериторіальності заяву розглянуло ГУ ПФУ в Чернівецькій області.
Рішенням від 13.02.2024 № 057350007340 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком № 1.
В рішенні зазначено, що вік заявника становить 47 років. 
Страховий стаж особи з урахуванням кратності становить 29 років 0 місяців 5 днів, пільговий стаж особи становить – 26 років 3 місяці 11 днів, у тому числі:
- за Списком № 1 - 2 роки 3 місяці 22 дні; 
- робота на провідних професіях 3 місяці 12 днів; 
- робота на посадах за постановою 202 - 23 роки 7 місяців 26 днів; 
навчання за фахом - 11 днів. 
Пільговий стаж, що дає право на призначення пільгової пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 складає 23 роки 11 місяців 19 днів, що недостатньо для призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.
До пільгового стажу – 23 роки 11 місяців 19 днів пенсійним органом відповідно до ч. 5 ст. 114 Закону № 1058 зараховано робота на провідних професіях 3 місяці 12 днів, робота на посадах за постановою 202 -23 роки 7 місяців 26 днів, навчання за фахом -11 днів).
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, застосував до спірних правовідносин роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8, з врахуванням яких пільговий стаж позивача згідно ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 складає більше 25 років, тому він має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах незалежно від віку.
Оцінка суду.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
На підставі частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах - робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. (…)
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. (…)
На підставі статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637 (далі – Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. 
До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.
Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202, із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 № 341.
Розділ I вказаного Списку включає підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт: усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).
На підставі частини п`ятої статті 114 Закону № 1058 у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Як свідчать матеріали справи, за результатами взаємного зарахування стажу позивача, передбаченого ч. 2 та ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 пільговий стаж позивача за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 визначений як 23 роки 11 місяців 19 днів.
Цей стаж сумарно складається зі стажу за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058:
-за підземними професіями за Списком № 202 – 23 роки 07 місяці 26 днів,
- за провідними професіями - 03 місяці 12 днів; 
- навчання за фахом – 11 днів.
Пільговий стаж за Списком № 1 позивача складає 02 роки 03 місяці 22 дні.
Отже, для отримання позивачем права на пенсію незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 необхідна наявність стажу роботи повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля не менше 25 років на посаді, яка визначена списком робіт і професій, затвердженим КМУ (Список № 202), що дає право на пенсію незалежно від віку, або мати стаж роботи провідної професії, не менше 20 років.
Оскільки пільговий стаж позивача за Списком № 202 (23 роки 11 місяців 19 днів) є меншим за необхідний 25 років, тому пенсійний орган дійшов висновку, що позивач не має права на призначення пенсії на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.
Щодо застосування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8, колегія суддів зазначає наступне.
Верховний Суд в постанові 18.07.2019 у справі № 826/2426/16 зазначив, що листи - це службова кореспонденція, вони не є нормативно-правовими актами, можуть носити лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не повинні містити нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. Такі правові норми мають бути викладені виключно у нормативно-правовому акті, затвердженому відповідним розпорядчим документом уповноваженого відповідно до законодавства суб`єкта нормотворення, погодженому із заінтересованими органами та зареєстрованому в органах юстиції в порядку, встановленому законодавством про державну реєстрацію нормативно-правових актів.
Роз`яснення № 8 за своєю правовою природою не належить до актів законодавства, в тому числі до актів нормативно-правового характеру, а носить лише рекомендаційний характер й, до того ж, в цьому роз`ясненні довільно розтлумачені норми всупереч правовому регулюванню, що було запроваджене ст. 14 та ч. 6 ст. 56 Закону № 1788.
Аналогічний правовий висновок щодо застування роз`яснення № 8 викладений Верховним Судом в постанові від 08.07.2021 у справі № 212/1743/17-а.
Суд також вважає за необхідне зауважити, що 06.12.1991 Верховна Рада України прийняла постанову № 1931-ХІІ «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Постанова ВРУ № 1931).
Пунктом 4 Постанови ВРУ № 1931 Кабінету Міністрів України доручено прийняти нормативні акти щодо застосування вказаного Закону з питань, віднесених ним до компетенції Кабінету Міністрів України.
22.02.1992 на виконання Постанови ВРУ № 1931 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 81 «Про заходи щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Постанова КМУ № 81).
Згідно пункту 1 Постанови КМУ № 81 міністерствами і відомствам України доручено розробити проекти нормативних актів щодо застосування Закону № 1788 згідно з додатком.
В додатку до Постанови КМУ № 81 наведений «Перелік проектів нормативних актів щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Розділом ІІ «Документи, що затверджуються міністерствами» Переліку проектів нормативних актів щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено «Роз`яснення щодо врахування трудового стажу при призначенні пенсій (ст. 14 Закону)», виконавець - Мінсоцзабез України, строк виконання - березень 1992 року.
Однак, роз`яснення № 8, зважаючи на дату його прийняття та форму викладення, не може вважатися документом, затвердженим міністерством на виконання постанови КМУ № 81.
До того ж Верховний Суд в постанові від 26.10.2022 у справі № 200/591/19-а зазначив: «п. 26. Посилання скаржника на обов`язковість застосування роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 «;Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є необґрунтованими з огляду на положення ст. 7 КАС України, в якій закріплено перелік джерел права, які застосовуються судом.».
Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи, що роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 не є нормативно-правовим актом і джерелом права в розумінні ст. 7 КАС та не може підміняти і доповнювати положення ч. 3 ст. 114 Закону України № 1058, оскільки носить лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер, воно не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
В свою чергу, ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 та інші положення цього Закону не передбачають застосування кратності при обчисленні спеціального (пільгового) стажу на підземних роботах або за провідними професіями.
Отже, враховуючи висновки Верховного Суду у справі № 212/1743/17-а, апеляційний суд не застосовує роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України № 8 від 20.01.1992, оскільки цей документ за своєю суттю і юридичною природою не належить до актів законодавства, в тому числі до актів нормативно - правового характеру, а носить лише рекомендаційний характер.
За встановлених судом обставин, підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до положень частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.
Здійснюючі апеляційний розгляд справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що обумовлює задоволення апеляційної скарги відповідача, скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.
Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2024 року у справі № 200/1009/24 – задовольнити.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2024 року у справі № 200/1009/24 – скасувати.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії – відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 05 серпня 2024 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 05 серпня 2024 року.

Головуючий суддя                                                            І.Д. Компанієць

Судді                                                                                А.В. Гайдар

                                                                                Е.Г. Казначеєв