ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
05 серпня 2024 року           справа №200/7385/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, адвоката Меламеда Вадима Борисовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2024 року у справі № 200/7385/23 (головуючий І інстанції Бабіч С.І.) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

                                              ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 056650006080 від 13.02.2023 про перерахунок пенсії, про яке стало відомо 17.06.2023 з особистого кабінету позивача на веб-порталі Пенсійного фонду;
- зобов`язати відповідача здійснити розрахунок та виплату пенсії позивача за період з 24.10.2021 по сьогоднішній день з урахуванням автоматичних перерахунків індексації та/або масових перерахунків пенсії та надбавок до пенсії відповідно до статей 27 та 28, частин 2 та 3 статті 42, пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20.02.2019 № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", в редакції, дійсній на момент виплати, а також з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, за винятком сплачених сум.
В обґрунтування позову зазначила, що рішенням суду у справі № 200/3652/22, зобов`язано Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачці за період з 07.10.2009 по 23.10.2021 з урахуванням автоматичного перерахунку в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на відповідний рік, з урахуванням виплачених сум.
На виконання рішення суду відповідачем, як правонаступником Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, проведено перерахунок пенсії позивача.
17.06.2023, із даних особистого кабінету на веб-порталі Пенсійного фонду України, позивачу стало відомо про рішення/протокол/розпорядження за № 056650006080 від 13.02.2023, згідно з яким розмір її пенсії складає 1854,00 грн, а у графі "Особливості" зазначено: "Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм. - з 01.11.2021 по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ - з 07.10.2009 по довічно".
Проте, під час поновлення виплати пенсія за минулий час повинна нараховуватись та виплачуватись в розмірі, який визначений відповідно до діючого законодавства на дату нарахування її до виплати, у тому числі з урахуванням діючих норм стосовно автоматичних перерахунків пенсії.
Тому є протиправним рішення відповідача щодо розрахунку та виплати пенсії за період з 24.10.2021 по сьогоднішній день без урахування автоматичних перерахунків індексації та/або масових перерахунків пенсії та надбавок до пенсії.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за № 056650006080 від 13.02.2023 про перерахунок пенсії в частині проведення перерахунку ОСОБА_2 пенсії за віком за період, починаючи з 24.10.2021.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити розрахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 за період з 24.10.2021 по 18.12.2023 з урахуванням автоматичних перерахунків індексації та/або масових перерахунків пенсії та надбавок до пенсії відповідно до статей 27 та 28, частин 2 та 3 статті 42, пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 "Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році" і від 20.02.2019 № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", за винятком виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання судових витрат по справі.
Не погодившись з судовим рішенням, представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив змінити рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги представника позивача.
Суд першої інстанції не повинен був визначати кінцеву дату розрахунку та виплати пенсії позивача по 18.12.2023 та помилково обмежив визнання протиправним рішення відповідача від 13.02.2023 певним строком. Крім того, пенсія повинна виплачуватися в порядку та розмірах, визначеними законодавством на момент виплати, а не на момент призначення.
Також суд дійшов помилкового висновку про передчасність позовних вимог щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів.
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги відповідача.
Судом першої інстанції не враховано, що позовна заява від імені ОСОБА_1 подана особою, яка не має на це повноважень.
Позивачем пропущений шестимісячний строк звернення до суду з цим позовом, встановлений ч. 2 ст. 122 КАС України.
Судом першої інстанції в порушення приписів ч. 3 ст. 139 КАС України стягнуто з відповідача судовий збір в повному розмірі, а не пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП “Діловодство спеціалізованого суду”.
Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему “Електронний суд” матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.
Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі “Електронний суд”.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Встановлені обставини справи.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 , "В. Меламед. Юридичний офіс (Ізраїль - Україна)".
13.02.1993, після досягнення позивачем пенсійного віку та за наявності необхідного страхового стажу, їй призначена пенсія за віком, але з 01.10.1998 в зв`язку з виїздом за кордон виплата пенсії припинена, що мало наслідком звернення до суду з позовом.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02.09.2020 у справі № 200/260/20-а, зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 12.09.2019 щодо відмови позивачу у поновленні виплати пенсії та зобов`язано Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити виплату пенсії позивачу з 07.10.2009, з компенсацією втрати частини доходів.
Вважаючи, що під час виконання рішення суду у справі № 200/260/20-а пенсійним органом невірно проведено нарахування пенсії, позивач знову звернулася до суду з позовом.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29.08.2022 у справі № 200/3652/22 , зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення від 23.10.2021 № 056650006080 про перерахунок пенсії позивачу.
Визнано протиправними дії Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо здійснення розрахунку суми поточної пенсії позивача у розмірі, визначеному на дату припинення її виплати, та здійснення розрахунку суми боргу з 07.10.2009 року по 23.10.2021 року без урахування автоматичних перерахунків.
Визнано протиправною бездіяльність Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької стосовно нездійснення розрахунку суми поточної пенсії позивачі з 07.10.2009 по 23.10.2021 з урахуванням автоматичних перерахунків, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на відповідний рік.
Зобов`язано Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача за період з 07.10.2009 по 23.10.2021 з урахуванням автоматичного перерахунку пенсії позивача у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на відповідний рік, з урахуванням раніше виплачених сум.
23.12.2022 відповідачем на виконання рішення суду у справі № 200/3652/22 проведено перерахунок пенсії позивача.
Як свідчить рішення/протокол/розпорядження після перерахунку 23.12.2022, починаючи з жовтня 2021 року та надалі (довічно), розмір пенсії позивача з надбавками склав 2841,67 грн (вид перерахунку - "Згідно рішень суду").
В графі "Особливості" рішення/протоколу/розпорядження щодо перерахунку пенсії позивача від 23.12.2022 зазначено: "Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм. - з 07.10.2009 по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ - з 07.10.2009 по довічно".
30.01.2023 відповідачем проведено перерахунок на підставі листа "ГУ ПФУ від 29.12.2022 № 0500-0308-5/77377" (рішення від 13.02.2023 № 056650006080), після перерахунку, починаючи з жовтня 2021 року та надалі (довічно), розмір пенсії позивача з надбавками склав 1854,00 грн (вид перерахунку - "Макетна обробка").
В графі "Особливості" рішення/протоколу/розпорядження зазначено: "Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм. - з 01.11.2021 по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ - з 07.10.2009 по довічно".
Виходячи зі змісту рішення про перерахунок від 13.02.2023 № 056650006080, під час перерахунку пенсії позивача, який проведений 30.01.2023, відповідачем не були враховані автоматичні масові перерахунки пенсії.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що з дня поновлення виплати пенсії з 07.10.2009 відповідно до рішення суду у справі № 200/260/20-а позивач користується усіма правами, зокрема і на підвищення та перерахунок пенсії, наданими Законом № 1058, будь-яких обмежень її прав як пенсіонера нормами Закону № 1058 не встановлено.
Оскільки позивачем не зазначено конкретного терміну періоду, по який вона просить суд зобов`язати відповідача провести відповідний перерахунок і виплату пенсії, тому суд обмежив перерахунок датою звернення позивача до суду з цим позовом 18.12.2023.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо компенсації втрати доходів громадян, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем ще не проводився обрахунок розміру пенсії за цією справою, тому ця частина позовних вимог є передчасною.
Оцінка суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Згідно з частинами першою та другою статті 28 Закону № 1058 мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. 
Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений. З 1 січня 2018 року для осіб, які досягли віку 65 років, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі 40 відсотків мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, але не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
На підставі частини третьої статті 28 Закону № 1058 за наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено абзацом першим частини першої цієї статті, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі, пропорційному до наявного страхового стажу, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Таким чином, позивач, як пенсіонер за віком, користується усіма правами, зокрема і на підвищення та перерахунок пенсії, наданими Законом № 1058. Будь-яких обмежень її прав як пенсіонера, нормами Закону № 1058 не встановлено.
Чинне законодавство України не містить визначення такого поняття як "обов`язковий автоматичний масовий перерахунок пенсії", однак, виходячи зі змісту Закону № 1058, під масовим перерахунком пенсій слід розуміти перерахунок, який здійснюється без звернення пенсіонера на підставі чинних або нових законодавчих актів, з урахуванням документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) пенсіонера та інших документів, що містяться в пенсійній справі на час перерахунку.
Ці перерахунки стосуються досить значної кількості пенсіонерів, особисті показники яких відповідають визначеним нормативним актом умовам, і здійснюються автоматизованим способом, тобто не передбачають звернення пенсіонерів до органів Пенсійного фонду.
Так, законами України про Державний бюджет на відповідні роки передбачаються зростання мінімальної заробітної плати, у зв`язку з чим пенсійний орган в автоматичному режимі перераховує мінімальний розмір пенсійних виплат для непрацюючих пенсіонерів, які досягли віку 65 років та мають страховий стаж не менше 30 років для жінок та 35 років для чоловіків (ч. 2 ст. 28 Закону № 1058).
Частина другою статті 42 Закону № 1058 передбачено проведення перерахунку раніше призначених пенсій для забезпечення індексації пенсії, що проводиться щороку з 1 березня шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії.
Особливості щодо перерахунку пенсій містяться також у розділі ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058 (пп. 4-1, 4-3), в постановах Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", від 01.04.2020 № 251 "Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році" тощо.
Таким чином, виконання вимог закону, в тому числі щодо проведення підвищення та перерахунку пенсій, є обов`язком відповідача.
Проте, як свідчать матеріали справи, перерахунок і виплата пенсії позивачу за рішенням від 13.02.2023 № 056650006080 проведені пенсійним органом без урахування "автоматичних масових перерахунків пенсії".
Обґрунтовуючи відсутність підстав для такого перерахунку, відповідач посилався на не визначення рішенням суду у справі № 200/3652/22 обов`язку пенсійному органу провести перерахунок пенсії позивачу з врахуванням автоматичних перерахунків індексації та/або масових перерахунків пенсії, надбавок до пенсії відповідно до статей 27 та 28, частин 2 та 3 статті 42, пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251, від 20.02.2019 № 124.
Проте, згідно зі змісту Рекомендації № R(80) 2 Комітету Міністрів державам - членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснити з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень, те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящих в ієрархії нормативно - правовим актам. Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межи завдань адміністративного судочинства.
В даному спорі повноваження пенсійного органу щодо перерахунку пенсії позивача з урахуванням норм права щодо автоматичних перерахунків індексації та/або масових перерахунків пенсії відповідно до ст.ст. 27, 28, ч.ч. 2, 3 ст. 42, п.п. 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058, постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20.02.2019 № 124 віднесені до його виключних дискреційних повноважень, тому не зазначення в рішенні суду порядку проведення перерахунку пенсіонера не може бути підставою для нездійснення такого перерахунку або здійснення перерахунку не у спосіб, що визначений законом.
Підсумовуючи вищевикладене, враховуючи наявність рішення суду у справі № 200/3652/22, суд першої інстанції дійшов правильного висновку  про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за № 056650006080 від 13.02.2023 про перерахунок пенсії в частині проведення перерахунку ОСОБА_3 за віком за період, починаючи з 24.10.2021 та зобов`язав відповідача здійснити розрахунок та виплату пенсії позивачу з 24.10.2021 з урахуванням автоматичних перерахунків індексації та/або масових перерахунків пенсії та надбавок до пенсії відповідно до ст.ст. 27, 28, ч.ч. 2, 3 ст. 42, пп. 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058, відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251, від 20.02.2019 № 124.
Проте, суд першої інстанції безпідставно визначив кінцеву дату розрахунку та виплати пенсії позивача по 18.12.2023, оскільки таке визначення порушує право позивача на перерахунки її пенсії відповідно до нормативно-правових актів в майбутньому.
Суд зауважує, що не визначення кінцевої дати перерахунку пенсії позивача в цьому спорі є не вирішенням спору на майбутнє, а є забезпеченням права позивача на отримання належного розміру пенсії відповідно до нормативно-правових актів до їх змін або скасування.
Таким чином, в цій частині доводи апеляційної скарги представника позивача є слушними.
Є неприйнятними доводи представнику позивача, що суд першої інстанції повинен був зазначити в рішенні, що пенсія виплачуватися в порядку та розмірах, встановлених законодавством на момент виплати, а не на момент призначення, оскільки наведене свідчить з приписів нормативно-правових актів і додаткового визначення в судовому рішенні, з огляду на дискреційні повноваження пенсійних органів щодо призначення, перерахунку та виплати пенсій, не потребує.
Щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів суд зазначає наступне.
Відповідно до положень статті 1 Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати”, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно положень статті 2 Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати”, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсія.
Статтею 3 Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
За приписами статті 4 Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Пунктом 2 Порядку № 159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо).
Отже, основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону № 2050 та Порядком № 159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).
Системний аналіз даних положень дає змогу дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів.
При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Враховуючи, що в межах цієї справі позивачу не був нарахований та виплачений у повному/відповідному розмірі дохід у вигляді пенсії, про перерахунок та виплату яких просить позивач, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача здійснити компенсацію втрати частини доходів в зв`язку з несвоєчасністю виплати пенсії є передчасними, а відтак правові підстави для їх задоволення наразі відсутні.
Щодо доводів апелянта-відповідача про відсутність у представника позивача ОСОБА_4 адміністративної процесуальної дієздатності суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 55 КАС України передбачено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Згідно частини четвертої статті 59 КАС України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".
Частиною сьомою статті 59 КАС України передбачено, що у разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, підписані електронним підписом відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
У частині другій статті 26 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що ордер - це письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги.
Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява адвоката Меламеда В.Б. в інтересах ОСОБА_1 сформована та подана до суду представником з використанням сервісу підсистеми «Електронний суд», до позовної заяви подано ордер в електронному вигляді від 13.05.2020, який містить всі необхідні реквізити.
Отже, адвокатом Меламедом В.Б. належним чином підтверджено наявність повноважень на звернення з цим позовом до Донецького окружного адміністративного суду в інтересах ОСОБА_1 , а також на розгляд справи в порядку апеляційного провадження.
Щодо доводів апелянта-відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду суд зазначає наступне.
Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
На підставі частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Як свідчать матеріали справи з цим позовом позивач звернулась до суду 18.12.2023.
Рішення про перерахунок, яке оскаржується позивачем, прийнято 13.02.2023.
Позивачем надано до суду першої інстанції клопотання про поновлення строку звернення до суду з цим адміністративним позовом, в обґрунтування якого зазначено, що позивач проживає за кордоном, є особою похилого віку (87 років) та в силу свого віку і проблем когнітивного характеру, які ставлять її в повну залежність від інших людей для того, щоб користуватися інформаційними можливостями електронного пенсійного кабінету, не могла знати і не знала, що в її електронній пенсійній справі міститься протокол/розрахунок від 13.02.2023, який вона виявила лише 17.06.2023.
Крім того, з грудня 2022 року і до моменту подання цього позову до суду позивач вчиняла активні дії з метою спонукання відповідача до повного та належного виконання рішення суду у справі № 200/3652/22, а саме: направлено відповідачу заяву про добровільне виконання рішення від 20.12.2022; ініційовано процедуру примусового виконання вказаного рішення; подано до суду заяву про встановлення судового контролю за виконанням зазначеного рішення; подано до суду заяву від 27.06.2023 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень, у порядку тощо.
Суд першої інстанції, поновлюючи позивачу строк звернення до суду з цим позовом, виходив з того, що позивач мала правомірні очікування, що після повного та належного виконання відповідачем рішення суду шляхом перерахунку пенсії позивачки за період з 07.10.2009 по 23.10.2021 з урахуванням автоматичного перерахунку в розмірі, який є не меншим за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на відповідний рік, у подальшому (після 23.10.2021) пенсія позивачці буде нараховуватись та виплачуватись належним чином, відповідно до вимог закону.
Разом з тим, процес виконання рішення суду у справі № 200/3652/22, і подальшого оскарження дій, рішень або бездіяльності відповідача в порядку статті 383 КАС України фактично продовжувався до грудня 2023 року.
Таким чином, позивач тривалий час проявляла зацікавленість та вчиняла активні дії з метою спонукання відповідача до повного та належного виконання прийнятого на її користь рішення суду у справі № 200/3652/22, маючи виправдані сподівання на належний розрахунок та виплату пенсії відповідачем у майбутньому.
Також суд першої інстанції врахував, що позивач є особою похилого віку (1937 року народження), проживає поза межами України (що може ускладнювати доступ до електронних державних сервісів України), і в неї можуть виникати складності щодо проведення постійного моніторингу даних її електронного пенсійного кабінету.
З огляду на вищевикладене, суд вважає безпідставними посилання апелянта на пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом без поважних причин та погоджується з підставами його поновлення, визначеними судом першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат у справі суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 858,88 грн (квитанція № 7389-1695-4724-8070 від 03.01.2024).
Судовий збір сплачено позивачем із застосуванням коефіцієнта для пониження розміру ставки судового збору за подання цього позову згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 06.10.2020 у справі № 826/11984/16, вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.
Як свідчать матеріали справи судом першої інстанції задовольнив пов`язані між собою немайнові позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача та про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 858,88 грн.
Отже, підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача відсутні.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до положень частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.
Здійснюючі апеляційний розгляд справи в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги представника позивача та зміну рішення суду першої інстанції в частині визначення кінцевої дати перерахунку пенсії.
Апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.
Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ст. 139 КАС України підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1288,32 грн.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2024 року у справі № 200/7385/23 – залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу адвоката Меламеда Вадима Борисовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2024 року у справі № 200/7385/23 – задовольнити частково.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2024 року у справі № 200/7385/23 – змінити.
В абзаці третьому резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2024 року у справі № 200/7385/23 слова і цифри «по 18.12.2023 року» – виключити.
В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2024 року у справі № 200/7385/23 – залишити без змін.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань (ЄДРПОУ 13486010; адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати по справі в розмірі 1288 (одна тисяча двісті вісімдесят вісім) грн 32 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 05 серпня 2024 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 05 серпня 2024 року.

Головуючий суддя                                                            І.Д. Компанієць

Судді                                                                                А.В. Гайдар

                                                                                Е.Г. Казначеєв