ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 686/1433/24
Провадження № 22-ц/4820/1681/24

Хмельницький апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,
секретар судового засідання Кошельник В.М.,
з участю представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 червня 2024 року, суддя Стефанишин С.Л., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних за невиконання зобов`язання,

встановив:

В січні 2024 року ПАТ АБ «Укргазбанк», (далі – Банк), звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних в розмірі 2502,86 дол. США.
В обґрунтування вимог позивач зазначив, що між ОСОБА_1 та Банком 28.03.2008 року було укладено кредитний договір №1362008/5ро, відповідно до умов якого Банком був наданий кредит ОСОБА_1 в розмірі 38000 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом, із розрахунку 13,3% річних. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.02.2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №1362008/5ро від 28.03.2008 року, яка станом на 26.01.2015 року становила 23243,06 дол. США (що еквівалентно станом на 19.02.2018 року до національної грошової одиниці України за курсом НБУ 26,99 грн. за 1 дол. США. - 627330,19 грн.) та 3984,50 грн., з яких: заборгованість по кредиту строкова 20688,98 дол. США; заборгованість по кредиту прострочена 1290,27 дол. США; заборгованість по процентах поточна 209,08 дол. США; заборгованість по процентах прострочена 1054,73 дол. США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності 1914,79 грн.; заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів 2069,71 грн., а також стягнуто судовий збір в розмірі 3654 грн. Вказане рішення набрало законної сили 07.05.2018 року. Станом на 23.02.2022 року відповідач має невиконані зобов`язання за кредитним договором, а тому АБ «Укргазбанк», в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, нараховано 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів, за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року включно, в сумі 2502,86 дол. США. 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.06.2024 року позов задоволено. Стягнуто ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 3% річних за невиконання зобов`язання в розмірі 2502,86 дол. США, вирішено питання судових витрат.
Задовольняючи позов суд зауважив, що оскільки грошові зобов`язання ОСОБА_1 перед Банком не виконані, тому останній має право застосовувати до боржника відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України. 
Оскільки встановлений ч. 2 ст. 625 ЦК України розмір 3% річних є мінімальним, тому відсутні правові підстави для зменшення нарахування 3% річних, на відміну від можливості такого зменшення щодо пені або штрафних санкцій. 
Позивачем не пропущено трирічний строк позовної давності за вимогами про стягнення 3% річних за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року, оскільки закінчення відповідного строку припав на період дії на території України карантину.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення суду скасувати частково та ухвалити нове судове рішення про стягнення з неї 739,59 дол. США.
На обґрунтування скарги зазначила, що нарахування Банком 3% річних в сумі 2502,86 дол. США в якості відповідальності за порушення грошового зобов`язання є завищеним, не відповідає принципам справедливості, добросовісності та розумності і підлягає зменшенню, оскільки станом на час пред`явлення позову заборгованість відповідача становила значно менше ніж 2502,86 дол. США, а саме 739,59 дол. США. 
До подання позову Банком відбувалося часткове погашення заборгованості, однак через початок карантину, зростання курсу долара США, вона не змогла вчасно сплати суму боргу. 
Судом застосовано положення ст. 625 ЦК України без урахування фактичних обставин справи та основних принципів цивільно-правової відповідальності.
У відзиві на апеляційну скаргу Банк підтримав оскаржуване судове рішення, зазначивши про відсутність правових підстав для зменшення розміру 3% річних, погашення ОСОБА_1 боргу перед Банком відбувалося примусово, а не в добровільному порядку. 
В суді представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги.
Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, підтримав оскаржуване судове рішення. 
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи судом повідомлені належним чином.
Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення без задоволенні апеляційної скарги з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що 28.03.2008 року між ПАТ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1362008/5ро, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 38000 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 13,3% річних.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 19.02.2018 року в цивільній справі №686/3106/15-ц, яке набрало законної сили 07.05.2018 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №1362008/5ро від 28.03.2008 року станом на 26.01.2015 року в розмірі 23243,06 дол. США (що еквівалентно станом на 19.02.2018 року до національної грошової одиниці України за курсом НБУ 26,99 грн. за 1 дол. США. - 627330,19 грн.) та 3984,50 грн., з яких: заборгованість по кредиту строкова 20688,98 дол. США; заборгованість по кредиту прострочена 1290,27 дол. США; заборгованість по процентах поточна 209,08 дол. США; заборгованість по процентах прострочена 1054,73 дол. США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності 1914,79 грн.; заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів 2069,71 грн., а також стягнуто судовий збір в розмірі 3654 грн.
Згідно із проведеним Банком розрахунком, станом на 23.02.2022 року ОСОБА_1 має невиконані грошові зобов`язання за кредитним договором №1362008/5ро від 28.03.2008 року по сплаті тіла кредиту та відсотків перед АБ «Укргазбанк», у зв`язку з чим ПАТ АБ «Укргазбанк», на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, правомірно нарахував ОСОБА_1 2502,86 дол. США 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року включно.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Ч. 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Зокрема, ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 цього Кодексу.
Отже, за змістом наведеної норми закону, нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. 
Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 04.06.2019 року у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18). 
Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3% річних за весь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим.
Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду у справі №127/15672/16-ц погодилася з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.04.2018 року у справі №908/1394/17, від 16.11.2018 року у справі №918/117/18, від 30.01.2019 року у справах №905/2324/17 та №922/175/18, від 13.02.2019 року у справі №924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.
З огляду на встановлені вище обставини справи, враховуючи, що наданий Банком розрахунок заборгованості ОСОБА_1 зі сплати 3% річних враховує часткове погашення позичальником боргу та останньою не спростовано, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 2502,86 дол. США.
За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3% річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору (постанова Верховного Суду від 22.02.2023 року у справі №757/1623/20-ц).
Вказаний вид цивільно-правової відповідальності не є неустойкою та не носить каральний характер, оскільки покликаний відшкодувати кредитору збитки, мінімальний розмір яких встановлений Законом. Враховуючи, що Банком проведено розрахунок відповідальності за прострочення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України з розрахунку мінімального розміру процентів, а саме 3% річних, підстав для його зменшення, з урахуванням добросовісності та справедливості, не вбачається.
Доводи апелянта щодо погашення нею значної суми кредитної заборгованості, що є підставою для зменшення нарахованих відсотків колегія суддів до уваги не приймає, позаяк, як вбачається зі змісту листа приватного виконавця Лабчука Р.М., відповідне погашення відбулося в примусовому порядку (а.с. 63).
Судом першої інстанції правильно надано оцінку наявним у справі доказам, застосовано норми матеріального права, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 червня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 13 вересня 2024 року.

Судді:                                                                Р.С. Гринчук 

                                                                       А.М. Костенко

                                                                       Т.В. Спірідонова