КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження                                                             Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/11892/2024
 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
  м. Київ                                                                                                  Справа № 754/2158/21
 
24 червня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів  Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді  - Ратнікової В.М.
суддів                         - Кирилюк Г.М.
                                    - Ящук Т.І.
при секретарі             -  Уляницькій М.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 22 квітня 2024 року, постановлену під головуванням судді Саламон О.Б., у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод в користування житловим приміщенням та стягнення коштів,-
 
в с т а н о в и в:
 
У березні 2024 року   ОСОБА_5 а звернулась до суду із заявою про визнання виконавчого листа № 754/2158/21 від 31 січня 2024 року, виданого Деснянським районним судом м. Києва, таким, що не підлягає виконанню.
Вимоги заяви обгрунтовані тим, що 31 січня 2024 рокуДеснянським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 754/2158/21 на виконання судового рішення від 24 листопада 2021 року у цивільній справі за позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та стягнення коштів, яким  усунуто ОСОБА_2 перешкоди у користуванні квартирою    АДРЕСА_1 , власником 5/8 частин якої є ОСОБА_2 , шляхом вселення.Зобов`язно  ОСОБА_1  не чинити перешкод  ОСОБА_2  у користуванні квартирою      АДРЕСА_1 .
Заявник зазначала, що вона намагалася вирішити спір в добровільному порядкушляхом передачі стягувачу ключів від квартири, натомість стягувач вже більше року створює перешкоди щодо такого виконання, увівши в оману суд та державного виконавця, отримала виконавчий лист від 31 січня 2024 року, на підставі якого відкрито ВП № НОМЕР_1 від 12 лютого 2024 року. Із-за вчинення таких дій стягувачем вона не може реалізувати своє право на добровільне виконання рішення, що порушує її права. 
Крім того, на сьогодні виконання вищезазначеного виконавчого листа є неможливим та  виконавий лист не підлягає примусовому виконанню з огляду на те, що з 15 червня 2022 року, з моменту отримання рішення суду в іншій справі № 754/15569/19, де визнано недійсним договір купівлі-продажу вказаної квартири, вона не має жодних правових підстав ні до цієї спірної квартири, ні до створення перешкод в користування цією квартирою для ОСОБА_2 . 
Стягувач у своїй заяві від 07лютого 2024 року, адресованій  начальнику Деснянського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ), про прийняття на виконання виконавчого листа № 754/2158/21 від 31 січня 2024 рокутакож зазначала, що на даний час право власності на 1/8 частки квартири  АДРЕСА_2 ОСОБА_1 рішенням суду припинено та відомості про це внесені до Державного реєстру нерухомості. 
 Таким чином, саме з ухваленням рішення від 16 лютого 2022 року у справі                    № 754/15569/19 щодо недійсності договору купівлі-продажу зазначеної квартири, за яким вона мала у власності 1/8 частки квартири, є тією обставиною, що підтверджує відсутність у неї матеріального обов`язку, як боржника, яка виникла після ухвалення рішення від 24 листопада 2021 року про усунення перешкод.
З урахуванням наведеного, заявник ОСОБА_1 просила суд визнати виконавчи лист № 754/2158/21 від 31 січня 2024 року,виданий Деснянським районним судом м. Києва, таким, що не підлягає виконанню; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 12 лютого 2024 року.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 22 квітня 2024 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа № 754/2158/21 від 31 січня 2024 року, виданого Деснянським районним судом                 м. Києва, таким, що не підлягає виконанню.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, заявник      ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій за результатом апеляційного перегляду справи просить визнати виконавчий лист № 754/2158/21 від 31 січня 2024 року, виданий Деснянським районним судом м. Києва, таким, що не підлягає виконанню; скасувати постанову про відкриття ВП № НОМЕР_1 від 12 лютого 2024 року; скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 12 лютого 2024 року у ВП № НОМЕР_1; скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 12 лютого 2024 року у ВП № НОМЕР_1.
В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не оцінив і не з`ясував усіх обставин, на які сторона заявника посилалась в обгрунтування своїх вимог.  
Зазначає, що вона скористалася своїм правом на добровільне виконання судового рішення, що відповідає ч.2 ст. 432 ЦПК України. Натомість стягувач вже більше року навмисно створює перешкоди для такого виконання.
Судом першої інстанції не взято до уваги щодо  її доводи  про відсутність у неї будь-якого зв`язку  із зазначеною квартирою з 15 червня 2022 року, що підтверджує і сам стягувач.
На даний час право власності  ОСОБА_1 на 1/8 частку квартири АДРЕСА_1   припинено за рішенням суду. Відомості про це внесені до Державного реєстру нерухомості. Отже, більш ніхто не чинить перешкод стягувачу в користуванні цією квартирою.
Заявник вважає, що державний виконавець виніс постанову про відкриття                   ВП № НОМЕР_1 від 12.02.2024року тоді, як у стягувача ОСОБА_2 відсутні будь-які перешкоди в користуванні зазначеною квартирою, про що зазначала сама стягувач у своїй заяві від 07лютого 2024 року про прийняття на виконання виконавчого листа, а тому виконавчий лист № 754/2158/21 від 31 січня 2024 року, виданий Деснянським районним судом м. Києва, не підлягаєпримусовому виконанню, та його слід  визнати таким, що не підлягає виконанню на підставі статті 432 ЦПК України.
У доповненнях до апеляційної скарги заявник       ОСОБА_5 просить зобов`язати ОСОБА_2 не чинити неправомірних дій, а прийняти ключ від зазначеної квартири.Зобов`язати Головного державного виконавця Заяць О.В. не чинити неправомірних дій. Скасувати постанову від 28.05.2024 року ВП № НОМЕР_1 про накладання на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 1700,00 гривеньза невиконання рішення суду у справі №754/2158/21. Скасувати вимогу державного виконавця від 28.05.2024 року № НОМЕР_1/8, якою зобов?язано ОСОБА_1 11 червня 2024 року о                09-30 з?явитися за адресою: АДРЕСА_3 для виконання рішення суду у справі №754/2158/21.
У письмовій заяві до Київського апеляційного суду позивач (стягувач)   ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відповідача (заявника)  ОСОБА_1  залишити без задоволення, а судове рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 квітня 2024 року- без змін.
Зазначає, що у ОСОБА_6  був шанс добровільно допустити її до квартири у 2020 році, коли вона намагалася це зробити. Але тоді ОСОБА_7 створили їй фізичну перешкоду, вимагаючи рішення суду на вселення. Два роки поспіль вона присвятила судовому процесу, щоб отримати таке рішення. А тим часом ОСОБА_7 виносили з квартири все, що можна було винести. Крім того, вони одночасно подали дві позовні заяви про стягнення з неї грошових коштів.
11 червня 2024 року відбулось примусове вселенню її в квартиру АДРЕСА_1 головним державним виконавцем Деснянського району          Заяць О.В. шляхом демонтажу замка на вхідних дверях майстром-слюсарем АВЗ «Замок профі», про що складено відповідний акт.
У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції заявник   ОСОБА_5 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.
Заінтересовані особи:     ОСОБА_2 (стягувач за виконавчим провадженням) та Головний державний виконавець Деснянського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Заяць О.В. в судове засідання не з`явились. Про день та час слухання справи судом апеляційної інстанції повідомлялись у встановленому законом порядку.
У поданій до Київського апеляційного суду заяві заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_2 просила судове засідання проводити за її відсутності.
Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 
За наявності такого клопотання суд не вправі відкладати розгляд справи у зв?язку із неявкою цієї особи до суду.  
Відповідності до вимог статті 128, 130, 211, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності заінтересованих осіб:   ОСОБА_2 (стягувача за виконавчим провадженням) та Головного державного виконавця Деснянського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Зайця О.В.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Деснянського районного суду                    м. Києва від 24 листопада 2021 року у справі № 754/2158/21, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 30 листопада 2022 року, позов  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та стягнення коштів - задоволено частково.
Усунуто ОСОБА_2 перешкоди у користуванні квартирою  АДРЕСА_1 , власником 5/8 частин якої є ОСОБА_2 , шляхом вселення.
Зобов`язано ОСОБА_1  не чинити перешкоди  ОСОБА_2  у користуванні кв. АДРЕСА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 6 000 грн. У задоволенні інших вимог позову відмовлено (а.с. 94-98, 209-213 том 1).
Рішення суду у справі № 754/2158/21 набрало законної сили та Десянським районним судом м. Києва 31 січня 2024 року видано виконавчий лист на виконання вказаного судового рішення, зі строком пред`явлення до виконання до 01 грудня 2025 року, який подано позивачм (стягувачем)   ОСОБА_2 до органу, який здійснює примусове виконання рішень(а.с. 24-25, 26-27 том 2).
12 лютого 2024 року головним державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Заяць О.В. відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 754/2158/21 від 31 січня 2024 року, боржник ОСОБА_1 (а.с. 28 том 2).
Із долучених заявником  ОСОБА_1  до заяви про визнання виконавчого листа № 754/2158/21 від 31 січня 2024 року таким, що не підлягає виконанню, письмових доказів вбачається, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року у справі № 754/15569/19, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 19 квітня 2023 року, позов                       ОСОБА_2 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , в особі законного представника ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. про визнання недійсними договорів, задоволено.
Визнано недійсними, укладені між ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , договори про відступлення прав вимоги від 04 березня 2016 року за кредитним договором від 01 лютого 2008 року № 11-08-КЛ та договором іпотеки від 01 лютого 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу  Шепелюк О.Г. за реєстровим № 313.
Визнано недійсним, укладений між ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , договір купівлі-продажу квартири від 23 березня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. за реєстраційним № 1666.
Визнано недійсним, укладений між ОСОБА_12 та ОСОБА_1 договір купівлі-продажу квартири від 19 липня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С. П. за реєстраційним № 7286.
Відомості про припинення права власності  ОСОБА_1  на 1/8 частину квартири     АДРЕСА_1  внесено до Єдиного державного реєстру нерухомого майна, про що зазначала стягувач ОСОБА_2 у заяві про примусове виконання виконавчого листа № 754/2158/21 від 31 січня 2024 року (а.с. 26-27 том 2).
Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого листа № 754/2158/21 від 31 січня 2024 року таким, що не підлягає виконанню, заявник (боржник за виконавчим провадженням)   ОСОБА_5 а обгрунтовувала свої вимоги тим, що вона намагалася вирішити спір в добровільному порядку шляхом передачі стягувачу ключів від квартири, натомість стягувач вже більше року створює перешкоди щодо такого виконання, увівши в оману суд та державного виконавця, отримала виконавчий лист від 31 січня 2024 року, на підставі якого відкрито ВП № НОМЕР_1 від 12 лютого 2024 року. Із-за вчинення таких дій стягувачем вона не може реалізувати своє право на добровільне виконання рішення суду, що порушує її права. 
При цьому, заявник вважала, що  ухвалення рішення від 16 лютого 2022 року у справі № 754/15569/19 щодо недійсності договору купівлі-продажу зазначеної квартири, за яким вона мала у власності 1/8 частку квартири, є тією обставиною, що підтверджує відсутність у неї матеріального обов`язку боржника, яке виникло після ухвалення рішення від 24 листопада 2021 року про усунення перешкод.
Відмовляючи в задоволенні заяви  ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа № 754/2158/21 від 31 січня 2024 року таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод в користування житловим приміщенням та стягнення коштів, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що заявником не доведено підстави, з якими закон пов`язує можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Із досліджених судом першої інстанції матеріалів встановлено, що рішення суду, на підставі якого було видано виконавчий лист, набрало законної сили, виконавчий лист не є таким, що виданий помилково, його зміст повністю узгоджується із рішенням суду.
В матеріалах справи відсутні дані щодо належного виконання рішення суду в повному обсязі, як і відсутні докази того, що виконавчий лист було видано помилково.
Під час розгляду заяви судом не було встановлено, що обов`язок боржника за виконавчим листом відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до положень частини другої статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
За змістом вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
При цьому словосполучення "або з інших причин" стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.
Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.
Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
Правовий аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
Із наданих учасниками справи та досліджених судом доказів вбачається, що рішення суду у справі № 754/2158/21 про усунення ОСОБА_2 перешкоди у користуванні квартирою    АДРЕСА_1 , власником 5/8 частин якої є ОСОБА_2 , шляхом вселення; зобов`язання  ОСОБА_1  не чинити перешкод  ОСОБА_2  у користуванні квартирою      АДРЕСА_1 , набрало законної сили, виконавчий лист № 754/2158/21 від 31 січня 2024 року, виданий Десянським районним судом м. Києва на виконання вказаного судового рішення, пред?явлено стягувачем  ОСОБА_2 до органу, який здійснює примусове виконання рішень.
У поданій заяві від 08 лютого 2024 року до начальника Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) стягувач   ОСОБА_2 , при пред`явлені виконавчого листа № 754/2158/21 від 31 січня 2024 року до виконання, серед іншого зазначала, що у зв`язку з тим, що судовий процес відбувався кілька років, вона не могла користуватися квартирою    АДРЕСА_1 тривалий час. Квартира порожня, зачинена і вона не має ключів.
 12 лютого 2024 року головним державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Заяць О.В. відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 754/2158/21 від 31 січня 2024 року, боржник ОСОБА_1 , та державним виконавцем здійснюються заходи примусового виконання рішення.
Із наданих заявником       ОСОБА_15 ою письмових доказів не вбачається, що її обов`язок, як боржника за виконавчим документом№ 754/2158/21 від 31 січня 2024 року,на момент відкриття виконавчого провадження був відсутній повністю у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням.
Не є належним доказом на підтвердження факту добровільного виконання боржником    ОСОБА_15 ою судового рішення у справі № 754/2158/21 чи відсутність у неї матеріального обов`язку, як боржника, і обставини, встановленні рішенням в іншій цивільній справі № 754/15569/19, в рамках розгляду якого судом визнано недійсним, укладений між ОСОБА_12 та ОСОБА_1 договір купівлі-продажу квартири       АДРЕСА_1  від 19 липня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С. П. за реєстраційним № 7286.
Про обставини добровільного виконання боржником свого обов?язку за судовим рішенням у справі  № 754/2158/21 не свідчать і наведені стягувачем  ОСОБА_2 мотиви у заяві від 08 лютого 2024 року до начальника Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) при пред`явлені виконавчого листа                        № 754/2158/21 від 31 січня 2024 року на виконання. А в силу положень Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не наділений компетенцією встановлювати факт відсутності/припинення обов`язку боржника за виконавчим документом у спосіб, не передбачений таким виконавчим документом.
Отже, відсутні підстави вважати, що обов`язок боржника ОСОБА_1 за виконавчим документом № 754/2158/21 від 31 січня 2024 рокувідсутній у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням поза межами виконавчого провадження.
Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що заявником  ОСОБА_1 при зверненні до суду із заявою про визнання виконавчого листа № 754/2158/21 від 31 січня 2024 рокутаким, що не підлягає виконанню, не доведено, що нею було добровільно виконано рішення суду до часу видачі виконавчого листа, внаслідок чого її обов`язок припинився, або їїобов`язок, як боржника, припинився з інших причин, передбачених положеннями статті 432 ЦПК України, а тому підстави для визнання виконавчого листа № 754/2158/21 від 31 січня 2024 року таким, що не підлягає виконанню відсутні.
Доводи та вимоги заявника, що наведені у доповненнях до апеляційної скарги, в який заявник ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції зобов`язати ОСОБА_2 не чинити неправомірних дій, а прийняти ключ від зазначеної квартири; зобов`язати Головного державного виконавця Заяць О.В. не чинити неправомірних дій; скасувати постанову від 28.05.2024 ВП № НОМЕР_1 про накладання на ОСОБА_1 штраф в розмірі 1700,00 гривеньза невиконання рішення суду у справі №754/2158/21; скасувати вимогу державного виконавця від 28.05.2024 № НОМЕР_1/8, якою зобов?язано ОСОБА_1 11 червня 2024 року о 09-30 з?явитися за адресою: АДРЕСА_3 для виконання рішення суду у справі №754/2158/21, є способом оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця поза передбаченим процесуальним законом порядком, оскільки оскарження рішення, дій або бездіяльності виконавця має самостійний порядок судового оскарження, визначенийрозділом VII ЦПК України.
Згідно з частинами 2, 3 статті 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Відповідно до частини 6 статті 367 ЦПК України, норма якої передбачає, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції, унеможливлює надання оцінки таким аргументам в межах розгляду цієї апеляційної скарги на судове рішення за результатом розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (процесуального питання, пов?язаного з виконанням судових рішень у цивільних справах, визначеного розділом VI ЦПК України).
Інші доводизаявника, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки вони спростовуються сукупністю досліджених при розгляді справи доказів та їх юридичної оцінки.
Отже, доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що  ухвала Деснянського районного суду міста Києва від 22 квітня 2024 року є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування немає, а тому апеляційну скаргу відповідача (заявника)  ОСОБА_1  слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.  
Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги не відшкодовуються та покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, - 
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 22 квітня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Повний текст постанови складено 12 липня 2024 року.

 
Головуючий                                       Судді: