ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/942/20                                                                      Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  26 червня 2024 року                                                                                            м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача          - Єгорової Н.М.,
суддів                              - Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,
при секретарі                    - Олешко М.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Секретаріату Кабінету Міністрів України та Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Секретаріату Кабінету Міністрів України, Державного секретаря Кабінету Міністрів України Бондаренка Володимира Валерійовича про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, -
ВСТАНОВИЛА:
У січні 2020 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Секретаріату Кабінету Міністрів України, Державного секретаря Кабінету Міністрів України Бондаренка В.В., яким просив:
- визнати протиправними та скасувати наказ від 29 листопада 2019 року №718-к "Про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора Директорату територіального та місцевого розвитку Секретаріату Кабінету Міністрів України" та наказ від 16 грудня 2019 року №748-к "Про внесення змін до наказу Державного секретаря Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2019 року №718-к";
- зобов`язати Секретаріат Кабінету Міністрів України поновити ОСОБА_1 на посаді генерального директора Директорату територіального та місцевого розвитку Секретаріату Кабінету Міністрів України, а якщо така посада станом на дату виконання рішення суду скорочена або відсутня у штатному розписі Секретаріату Кабінету Міністрів України, зобов`язати Секретаріат Кабінету Міністрів України поновити позивача на рівнозначній посаді;
- стягнути з Секретаріату Кабінету Міністрів України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 17 грудня 2019 року по дату фактичного виконання рішення суду про задоволення вказаної вимоги;
- стягнути з Секретаріату Кабінету Міністрів України моральну шкоду для ОСОБА_1 у розмірі 302 245,98 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2020 року позовні вимоги задоволено частково:
- визнано протиправними та скасовано накази державного секретаря Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2019 року №718-к "Про звільнення ОСОБА_1 " та від 16 грудня 2019 року №748-к "Про внесення змін до наказу Державного секретаря Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2019 року №718-к";
- зобов`язано державного секретаря Кабінету Міністрів України поновити ОСОБА_1 на посаді генерального директора Директорату територіального та місцевого розвитку Секретаріату Кабінету Міністрів України;
- стягнуто з Секретаріату Кабінету Міністрів України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 16 грудня 2019 року (дата, з якої позивача визначено звільненим) по 09 червня 2020 року (дата ухвалення судового рішення) у розмірі 342 045,27 грн. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2022 року апеляційну скаргу Секретаріату Кабінету Міністрів України задоволено частково, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2020 року скасовано, у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 28 червня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2022 року, а справу № 640/942/20 направлено на новий розгляд до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2022 року апеляційну скаргу Секретаріату Кабінету Міністрів України задоволено частково, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2022 року змінено в частині мотивів задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказів державного секретаря Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2019 року №718-к та від 16 грудня 2019 року №748-к. В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2022 року залишено без змін.
22 вересня 2022 року Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист №640/942/20 про стягнення з Секретаріату Кабінету Міністрів України (адреса: 01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2) на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з 16 грудня 2019 року (дата, з якої позивача визначено звільненим) по 09 червня 2020 року (дата ухвалення судового рішення) у розмірі 342 045,27 грн.
30 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з заявою про встановлення способу і порядку виконання судового рішення, якою просив постановити ухвалу якою змінити спосіб і порядок виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2020 року по справі №640/942/20 шляхом стягнення належних коштів з Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2023 року заяву ОСОБА_1 від 30 червня 2023 року про встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративній справі №640/942/20 задоволено, змінено спосіб виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2020 року у справі №640/942/20 в частині стягнення з Секретаріату Кабінету Міністрів України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з 16 грудня 2019 року (дата, з якої позивача визначено звільненим) по 09 червня 2020 року (дата ухвалення судового рішення) у розмірі 342 045,27 грн. шляхом стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з 16 грудня 2019 року (дата, з якої позивача визначено звільненим) по 09 червня 2020 року (дата ухвалення судового рішення) у розмірі 342 045,27 грн., з урахуванням раніше проведених виплат в частині виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах одного місяця у розмірі 61 798,22 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач - Секретаріат Кабінету Міністрів України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Апелянт зазначив про те, що Київський окружний адміністративний суд задовольняючи заяву позивача фактично змінив резолютивну частину рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2020 року у справі №640/972/20.
Додатково наголосив, що Господарсько-фінансовий департамент Секретаріату Кабінету Міністрів України не був стороною по справі, вимог позивачем до зазначеної юридичної особи заявлено не було, а тому Київським окружним адміністративним судом безпідставно замінено на стадії виконання судового рішення відповідача та фактично змінено рішення Окружного адміністративного суду міста Києва по суті позовних вимог з виходом за їх межі. 
Також не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, особа, яка не брала участі у справі, а суд вирішив питання про її права - Господарсько-фінансовий департамент Секретаріату Кабінету Міністрів України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.
Апелянт зверну увагу суду на те, що  бюджетного призначення для Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України та/або коштів, визначених саме на цілі для здійснення стягнення виконання рішень судів, боржником за якими є Секретаріат Кабінету Міністрів України Законом України "Про державний бюджет України на 2023 рік" не передбачено, крім того Господарсько-фінансовий департамент Секретаріату Кабінету Міністрів України не є учасником даної справи, а тому звернення стягнення на користь ОСОБА_1 за рішенням суду у справі №640/942/20 може призвести до нецільового cписання коштів.
У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційні скарги не надійшло. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2023 року заяву ОСОБА_1 від 30 червня 2023 року про встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративній справі №640/942/20 задоволено, змінено спосіб виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2020 року у справі №640/942/20 в частині стягнення з Секретаріату Кабінету Міністрів України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з 16 грудня 2019 року (дата, з якої позивача визначено звільненим) по 09 червня 2020 року (дата ухвалення судового рішення) у розмірі 342 045,27 грн. шляхом стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з 16 грудня 2019 року (дата, з якої позивача визначено звільненим) по 09 червня 2020 року (дата ухвалення судового рішення) у розмірі 342 045,27 грн., з урахуванням раніше проведених виплат в частині виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах одного місяця у розмірі 61 798,22 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України.
Приймаючи зазначену ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що розпорядником бюджетних коштів в частині матеріального забезпечення Секретаріату Кабінету Міністрів України є Господарсько-фінансовий Департамент Секретаріату Кабінету Міністрів України, який має відкриті рахунки в органі казначейства, у той час як у Секретаріату Кабінету Міністрів України, як у боржника за виконавчим листом №640/942/20 відсутні відкриті в органі казначейства рахунки, що унеможливлює виконання рішення у даній справі.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянтів, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду (ч. 1).
Згідно з ст. 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3.)
Таким чином, положення КАС України визначають умови, виконання яких є обов`язковим для задоволення заяви про зміну способу або порядку виконання рішення.
Доводи позивача про існування істотних обставин, які роблять неможливим виконання рішення суду, а саме повернення Державною казначейською службою України виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 вересня 2022 року №640/942/20 у зв`язку з відсутністю коду ЄДРПОУ боржника та відсутністю відкритих рахунків в органах Казначейства колегією суддів оцінюються критично, з огляду на наступне.
Так, у постанові від 24 грудня 2014 року у справі №21-506а14 Верховний Суд України дійшов висновку, що зміну способу і порядку виконання судового рішення слід розуміти як застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю виконання цього рішення раніше визначеними способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не має змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.
Подібного підходу дотримується і Верховний Суд, зокрема у постановах від 07 березня 2018 року у справі № 456/953/15-а, від 16 липня 2020 року у справі №130/2176/17, від 11 листопада 2020 року у справі №817/628/15, від 17 лютого 2021 року у справі №295/16238/14-а, від 24 липня 2023 року у справі №420/6671/18.
Задовольняючи заяву позивача про встановлення способу і порядку виконання судового рішення Київський окружний адміністративний суд зазначив про те, що Державна казначейська служба України на підставі пп. 3 п. 9 Порядку №845 повернула позивачу оригінал виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 вересня 2022 року по справі №640/942/20 про стягнення з Секретаріату Кабінету Міністрів України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з 16 грудня 2019 року по 09 червня 2020 року у розмірі 342 045,27 грн. з тих підстав, що Секретаріат Кабінету Міністрів України (код ЄДРПОУ відсутній) не обслуговується та не має відкритих рахунків в органах Казначейства, водночас Господарсько-фінансовий Департамент Секретаріату Кабінету Міністрів України є структурним підрозділом державного органу, має статус розпорядника бюджетних коштів, має відкриті рахунки в органі казначейства та виконує функцію по здійсненню розрахунків за фінансовими зобов`язаннями Секретаріату Кабінету Міністрів України.
Згідно з п. 6 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб:
заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку), назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового зв`язку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, ім`я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення);
оригінал виконавчого документа;
судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності);
оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету).
До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо).
Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05 червня 2012 року №4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Виконання рішення суду про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для виконання рішень суду, що гарантовані державою, відповідальним виконавцем якої він є.
Як встановлено судом, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2020 року, для відновлення порушеного права ОСОБА_1 стягнуто з Секретаріату Кабінету Міністрів України на користь останнього середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, що відповідало заявленим позовним вимогам та принципу диспозитивності. Крім того, ОСОБА_1 в даній справі було визначено відповідачами та заявлено вимоги виключно до Секретаріату Кабінету Міністрів України, Державного секретаря Кабінету Міністрів України Бондаренка В.В.
Колегія суддів звертає увагу, що зміна способу чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення повинна узгоджуватися з тими обґрунтуваннями судового рішення, на основі яких суд зробив свої висновки, що містяться в резолютивній частині судового рішення. Здійснюючи зміну способу і порядку виконання судового рішення, суд не може змінювати зміст резолютивної частини рішення або змінити обраний судом спосіб захисту порушеного права.
Аналогічна за змістом позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 10 липня 2018 року у справі №755/10524/17.
Таким чином, зміна боржника щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на стадії виконання судового рішення на юридичну особу, що не була стороною по справі та до якої не було заявлено позовні вимоги, змінить рішення суду по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішить питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті.
Наведене, на думку судової колегії, свідчить про невірне тлумачення судом першої інстанції положень ст. 378 КАС України.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи заяву про встановлення способу і порядку виконання судового рішення не повно з`ясував обставини справи, що мають значення для справи та порушив норми процесуального права. Наведені вище обставини є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення суду в адміністративній справі № 640/942/20.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. п. 1, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 378 КАС України, колегія суддів, - 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги Секретаріату Кабінету Міністрів України та Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України задовольнити.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2023 року скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення суду в адміністративній справі № 640/942/20 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя                                                                                Н.М. Єгорова
Судді                                                                                                      Є.О. Сорочко
                                                                                                              Є.В. Чаку

Повний текст постанови складено "28" червня 2024 року.