УХВАЛА
 
16 вересня 2024 року
м. Київ
 
справа № 501/1291/21
провадження № 61-12556ск24
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В., 
розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» на постанову Одеського апеляційного суду від 08 серпня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2021 року АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.
Іллічівський міський суд Одеської області рішенням від 17 квітня 2023 року позовні вимоги АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» про стягнення грошових коштів задовольнив.
Стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» заборгованість за додатковим договором № 2 про встановлення овердрафту з пільговим періодом для держателів особистих платіжних карток за тарифним планом «ПРЕМІУМ ЕЛІТ+» до Договору № РС/WE0VER+/250_00018 про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки від 13 серпня 2019 року, укладеного 25 серпня 2020 року в розмірі 206 776,54 грн, в тому числі: прострочення заборгованості по кредиту 199 919,52 грн; прострочена заборгованість по відсоткам 4 167,83 грн; інші витрати згідно тарифів банку 2 689,19 грн. Вирішив питання про судові витрати.
Постановою від 08 серпня 2024 року Одеський апеляційний суд рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 17 квітня 2023 року скасував, ухвалив нове судове рішення, який у задоволенні позовних вимог відмовив.
12 вересня 2024 року АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 08 серпня 2024 року.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на такі обставини.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
22 листопада 2023 року Конституційний Суд України у рішенні у справі                                   № 10-р(II)/2023 визнав пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України таким, що відповідає Конституції України (є конституційним).
Конституційний Суд України керувався тим, що у касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених ЦПК України   (абзац четвертий пункту 7.5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
Ціна позову у цій справі заявлена у розмірі 206 776,54 грн, тобто станом на 01 січня 2024 року не перевищує суму двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 х 250 = 757 000), який встановлений у розмірі 3 028,00 грн.
Отже, судове рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню.
Як на підставу для касаційного перегляду судового рішення у справі, ціна позову в якій не перевищує суму двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, заявник посилається на те, що справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки кошти, які банк просить стягнути за результатами розгляду спірних правовідносин,  спрямовуються на задоволення вимог кредиторів. 
Проте, такі доводи колегія суддів не бере до уваги з огляду на те, що вони спрямовані на бажання добитися повторного перегляду справи, яка була предметом розгляду судів першої та апеляційної інстанцій. Колегія суддів зауважує, що заявник не довів, яким чином результат розгляду спору щодо поновлення порушеного права Банку у відносинах з чітко визначеним боржником стосується невизначеного кола осіб, кола їх прав та обов`язків. Не довів заявник і винятковість справи для нього, оскільки позовні вимоги стосуються стягнення заборгованості з особи, яка була одним з численних клієнтів банку, що спростовує винятковість справи, натомість вказує на суб`єктивне прагнення заявника за будь-яких умов добитися повторного перегляду справи, що не є безумовною підставою для відкриття касаційного провадження у справі.
Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі потребує належних, фундаментальних обґрунтувань.
З врахуванням наведених доводів, Верховний Суд визнає, що винятки, зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявник недовів, а колегія суддів наявність таких винятків не встановила.
При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу rаtione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року.
За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням того, що заявник подав касаційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтями 261, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» на постанову Одеського апеляційного суду від 08 серпня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                              І. В. Литвиненко  
 
А. І. Грушицький
 
Є. В. Петров