ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

24 вересня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/24786/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Личкатої Н.О. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Київської митниці
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року (суддя Маковська О.В.) в адміністративній справі  
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ метал груп»
до Київської митниці
про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВ метал груп» звернулося до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UA100180/2023/000032/2 від 04.07.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100180/2023/000257 від 04.07.2023.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року позов задоволено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що позивачем не доведено числові значення всіх складових митної вартості товару.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВ метал груп», Україна (Покупець) та компанією Nikel Paslanmazctlik San Ve Tic a. S., Туреччина (Постачальник) укладено Контракт від 13.08.2020 № AVMG-Nikel/2020, за умовами якого Постачальник передає у власність Покупця товар, найменування якого, асортимент, технічні характеристики, ціна та одиниця виміру зазначаються в проформі-інвойсах, в яких також обов`язково зазначаються, зокрема, умови поставки. Ціна товару включає вартість тари, упаковки і маркування.
З метою митного оформлення поставленої партії товару – прокат плоский з корозійностійкої (нержавіючої) сталі, позивачем було подано 04.07.2023 до Київської митниці ЕМД № 23UA100180510009U0. 
Митна вартість імпортованого товару заявлена декларантом за ціною Контракту. 
Разом з митною декларацією позивачем для митного оформлення товару були надані: Зовнішньоекономічний контракт № AVMG-Nikel/2020 від 13.08.2020; Додаткова угода № 2 від 30.12.2022 до ЗЕК; Додаткова угода № 3 від 02.06.2023 до ЗЕК; Додаткова угода № 4 від 05.06.2023 до ЗЕК; Сертифікат якості № 00519782783612 від 15.05.2023; Сертифікат якості № 201229-RСZ7АN-0025А1-0001 від 28.01.2021;  Сертифікат якості № 210106-RCZ7AN-0013А1-0001 від 28.01.2021; рахунок-проформа від 02.06.2023; рахунок-проформа від 12.06.2023; рахунок-фактура (інвойс) № DEF2023000001710 від 23.06.2023; автотранспортна накладна А № 00338 від 23.06.2023; Сертифікат про походження товару № Z 0463065 від 24.06.2023; платіжне доручення № 10 від 06.06.2023; платіжне доручення № 15 від 13.06.2023; калькуляція транспортних витрат № 1297/2 від 23.06.2023; Довідка про транспортні витрати від 23.06.2023; Договір про надання послуг митного брокера № 01/04 від 01.04.2021; копія митної декларації країни відправлення № 23341200ЕХ00246106 від 24.06.2023. 
Під час митного контролю митний орган дійшов висновку, що  надані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості товару. 
Зокрема:
1.          Відповідно до пункту 3.2 зовнішньоекономічного контракту від 13.08.2020 № AVMGNikel/
2020 покупець здійснює попередню оплату в розмірі 100% вартості партії товару, що поставляється, якщо інші умови оплати не будуть обумовлені в проформах-інвойсах. Відповідно до наданого комерційного інвойсу від 23.06.2023 № DEF2023000001710 передбачено передоплату за товар відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту від 13.08.2020 № AVMG-Nikel/2020.
До оформлення надано платіжні доручення в іноземній валюті на суму 210 079 USD, тоді як до митного оформлення подано інвойс на суму 42 392,98 USD. Платіжні доручення не можливо ідентифікувати з даною поставкою.
2.          До митного оформлення надано комерційний інвойс 23.06.2023 № DEF2023000001710. В наданій відповідно до пункту 5.6 зовнішньоекономічного контракту від 13.08.2020 № AVMG-Nikel/2020 копії митної декларації країни відправлення від 24.06.2023 № 23341200EX00246106 не зазначено реквізити інвойсу, що поданий до митного оформлення. Отже, вищевказану копію митної декларації країни відправлення неможливо ідентифікувати з задекларованою партією товару. В графі 16 автотранспортної накладної (CMR) від 23.06.2023 А№ 00338 зазначено, що перевізником є ТОВ «АВ метал груп».
Запропоновано надати декларанту додаткові документи за визначеним переліком.
Позивачем було подано додатково: комерційні пропозиції постачальника від 01.06.2023 та від 09.06.2023; акт звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2026-29.06.2023; прайс-листи постачальника від 30.05.2023 та від 08.06.2023; копію митної декларації країни відправлення від 24.06.2023 № 23341200EX00246106 з QR кодом; біржову інформацію щодо вартості сировини (LME Нікель) від 27.06.2023; лист ТОВ «АВ метал груп» щодо оплати від 04.07.2023 № 04/07.
Внаслідок виявлених розбіжностей та з огляду на неподання декларантом всіх визначених митним органом за переліком додаткових документів, Київською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA100180/2023/000032/2 від 04.07.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100180/2023/000257 від 04.07.2023.
Незгода позивача з прийнятим рішенням стала підставою для звернення до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку обґрунтованості висновків митного органу та правомірності оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до  статті 49 Митного кодексу України  митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно зі  статтею 51 Митного кодексу України  митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього  Кодексу.
Статтею 52 передбачено, що у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.
У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.
Відповідно до  статті 53 Митного кодексу України  у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій  статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Положеннями  статті 57 Митного кодексу України  встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього  Кодексу.
Статтею 52 Митного кодексу України  визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Частиною 2  статті 58 Митного кодексу України  та  пунктом 1.14 наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» № 599 від 24.05.2012, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 червня 2012 року за № 984/21296, передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та(або) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідно до ч. ч. 4, 5  ст. 58 МК України  митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно зі  статтею 54 Митного кодексу України  контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій  статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень  статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до  статті 55 Митного кодексу України  рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою  статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 6  статті 54 Митного кодексу України  передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій  статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у  главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що метод визначення митної вартості товару за ціною договору є основним. На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, що визначена за першим методом, митному органу необхідно надати відповідні документи. При цьому застосування кожного наступного методу у їх послідовності можливе лише у разі обґрунтованої та об`єктивної неможливості застосування попереднього методу.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені  статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Неподання декларантом інших запитуваних митницею документів під час митного оформлення, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Надаючи оцінку доводам митного органу, які покладені в основу оскаржуваного рішення, в розрізі з вищенаведеними нормами чинного законодавства та встановленими обставинами справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що за умовами контракту поставка товару здійснюється на умовах FCA.
Умовами поставки FCA передбачено, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці.
Ціна FCA включає оплату продавцем за товар і всі транспортні витрати від місця продажу до зазначеного покупцем місця, де вантаж вивантажується продавцем.
Відтак, умови поставки включають в себе вартість перевезення товару до місця його вивантаження (передачі покупцю), що не потребує додаткового доведення цих складових декларантом. За наявності відповідних умов Контракту, подані декларантом до митного оформлення документи вважаються достатніми та такими, що не створюють обґрунтований сумнів у перевірці транспортних складових митної вартості товару.
Щодо оплати партії товару, дійсно, під час митного оформлення товару декларантом було подано відповідачеві платіжні доручення в іноземній валюті на суму 210  079,00 дол. США, тоді як, відповідно до інвойсу, вартість партії товару складала 42 392,98 дол. США.
Разом з цим, з матеріалів справи не вбачається, що під час митних консультацій відповідач запропонував позивачеві надати пояснення або додаткові документи з метою ідентифікації оплачуваної партії товару.
Натомість, це питання було з`ясовано судом апеляційної інстанції під час розгляду справи. Позивач довів, що оплата задекларованої партії товару  відбулася на підставі платіжної інструкції № 15 від 13.06.2023, яка містить інформацію про призначення платежу: проформа-інвойс від 12.06.2023. Додатково подані позивачем документи, які долучені до матеріалів справи, дають можливість це перевірити. Відповідач під час апеляційного розгляду справи зауважень щодо додатково поданих до суду документів не надав, а лише додатково зазначив, що транспортні витрати не підтверджені. 
Не приймаються, як обґрунтовані, й доводи апелянта про не підтвердження позивачем належними доказами витрат на транспортно-експедиційні послуги. 
Суд звертає увагу, що за приписами статті 53 Митного кодексу України, для підтвердження витрат на транспортування декларантом подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. 
Закон не містить чіткого переліку документів, якими має підтверджуватися вартість перевезення, відтак до уваги мають бути будь-які документи, з яких можливо встановити відповідні витрати. 
За висновком суду апеляційної інстанції, подані декларантом документи дають можливість встановити понесені декларантом витрати, які включені до митної вартості товару в складі транспортних послуг до кордону України, а тому вимоги митного органу в цій частині не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.
Також суд апеляційної інстанції не вважає обґрунтованими зауваження митного органу, що в митній декларації країни відправлення від 24.06.2023 № 23341200EX00246106 не зазначено реквізити інвойсу, що поданий до митного оформлення, адже названий документ був сформований продавцем і позивач не має вплив на його складання.
Більш того, відповідачем не доведено, що чинне законодавство має чіткі вимоги до складання такого документа, та докази того, що сторона договору-нерезидент має дотримуватися таких вимог. 
Щодо не подання позивачем прайс-листів виробника товару, колегія суддів зазначає, що прайс-лист виробника не є документом, визначеним статтею 53 Митного кодексу України, який має бути поданий для підтвердження митної вартості товару.
Відтак, митний орган був зобов`язаний надати оцінку умовам контракту та поданим декларантом документам і тільки в разі встановлення розбіжностей мав право витребувати у позивача додаткові документи, які усувають такі розбіжності.
У спірних правовідносинах митний орган таких вимог не дотримався, витребувавши у позивача додаткові документи без належного обґрунтування необхідності їх подання, а також не зазначивши в якій частині митний орган встановив розбіжності у числових значеннях митної вартості товару. 
Враховуючи сукупність наведених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що зміст наданих позивачем документів доводить, що декларантом при здійсненні митного оформлення товару було надано всі необхідні та достатні документи, що дають можливість визначити складові митної вартості товару, які містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.
Первинні документи, які були подані позивачем до митного органу, є достатніми та такими, що у своїй сукупності підтверджують достовірність наданої інформації.
Під час розгляду справи митним органом не доведено наявність обґрунтованого сумніву щодо правильності задекларованої позивачем митної вартості товару, враховуючи умови Контракту та приписи чинного законодавства.
Відтак, у відповідача були відсутні підстави для прийняття оскаржуваних рішень, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про їх протиправність. 
Рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

                              Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
п о с т а н о в и в :

                              Апеляційну скаргу Київської митниці залишити без задоволення.
                              Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року в адміністративній справі № 160/24786/23 залишити без змін.
                              Постанова суду набирає законної сили з 24 вересня 2024 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови. 
                              Повна постанова складена 24 вересня 2024 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров