ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року	Львів	Справа № 140/1635/24 пров. № А/857/15057/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Глушко І.В., 
суддя                                                     Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу  Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року (головуючий суддя Каленюк Ж.В., м. Луцьк) у справі №140/1635/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « 777 Авто-Трейд Інтернешнл» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -
                                                   В С Т А Н О В И В:
13.02.2024 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Волинської митниці, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 06 вересня 2023 року №UA205050/2023/000554/1.
Позов обґрунтовує тим, що з метою митного оформлення товару - автобус туристичний Van Hool T917 Acron, vin № НОМЕР_1 , придбаного за ціною 18250,00 євро, декларант в порядку електронного декларування подав до Волинської митниці митну декларацію (МД) №23UA205050060405U8, в якій було митну вартість визначено самостійно за резервним методом. Однак відповідач, незважаючи на подані документи, відмовив у митному оформленні товару за заявленою вартістю і прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 06 вересня 2023 року №UA205050/2023/000554/1, визначивши митну вартість за резервним методом на рівні 50000,00 євро на підставі цінової інформації з мережі Інтернет (міжнародна платформа autoline.ua), що призвело до збільшення митних платежів на 249254,64 грн. Позивач з таким рішенням не погоджується, оскільки ні в запиті про надання додаткових документів, ні в рішенні про коригування митної вартості, відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, а зауваження в рішенні до документів зроблені без будь-якого аналізу їх змісту. Чинним законодавством не передбачено обов`язкового проставлення відбитку печатки на рахунку-фактурі, який всього лиш є документом бухгалтерського обліку продавця Sетте Group Sp.z.o.o і засвідчує виникнення у позивача боргу за поставлений товар (автобус Van Hool T917 Acron, vin № НОМЕР_1 ), який останнім оплачено 29 вересня 2023 року. До того ж відправник Sетте Group Sp.z.o.o письмово підтвердив виконання умов контракту від 27 квітня 2023 року №27042023 та дійсність рахунку-фактури й митному органу було скеровано дублікат фактури від 24 серпня 2023 року №4/08/2023 з підписом та печаткою. На думку позивача, не може бути підставою для коригування митної вартості ненадання документів, які не витребовувалися, чи неподання з об`єктивних причин - у зв`язку із їх відсутністю - документів (договору з третіми особами, пов`язаних із поставкою товару; рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг; виписки з бухгалтерської документації; ліцензійного чи авторського договору покупця; каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листа) виробника товару; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями). Позивач вважає, що в порушення вимог частини четвертої статті 57 Митного кодексу України (МК України) відповідач не провів письмові консультації з декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості та спірне рішення не відповідає вимогам пунктів 2, 4 частини другої статті 55, статті 64 МК України: у ньому відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування; відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Посилання на мережу Інтернет для обґрунтування спірного рішення не може бути взято до уваги, бо МК України не передбачено її застосування митним органом. Також, позивач зауважував на протиправності дій відповідача при митному оформленні імпортованого товару з огляду на те, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 06 вересня 2023 року №UA205050/2023/033406 як підставу відмови в митному оформленні за МД №23UA205050060405U8 від 05 вересня 2023 року містить посилання на рішення про коригування митної вартості від 06 вересня 2023 року №UA205050/2023/000552/1, яке йому митним органом не направлялось, в тому числі і на запит товариства, та яке не має жодного відношення до нього.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року адміністративним позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці від 06 вересня 2023 року №UA205050/2023/000554/1 про коригування митної вартості товарів.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів за МД №23UA205050060405U9 від 05 вересня 2023 року, встановлено, що такі документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за обраним декларантом методом, та містять розбіжності: підпис продавця у контракті відмінний від підпису продавця у специфікації до контракту; в інвойсі від 24 серпня 2023 року №4/08/2023 відсутні відбитки печаток та підписи продавця та покупця. Декларанту була надана можливість спростувати сумніви митниці у достовірності поданих документів, однак на запит митного органу позивач не надав усіх документів. Через неможливість застосування наступних методів визначення митної вартості з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари та відсутності вартісної основи для розрахунку митну вартість визначено за резервним методом на підставі цінової інформації, наявної в мережі Інтернет (міжнародна платформа autoline.ua). Апелянт вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару відповідає вимогам митного законодавства, а тому є законним та обґрунтованим. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
23.07.2024 позивачем до суду подано відзив на апеляційну скаргу. Доводи відзиву аналогічні доводам адміністративного позову. Крім того, зазначає, що ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
У відповідності до частини першої  статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України  (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення  з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
27 квітня 2023 року між ТзОВ « 777 Авто-Трейд Інтернешнл» (покупець) та Sетте Group Sp.z.o.o (продавець) було укладено зовнішньоекономічний контракт №27042023, згідно з пунктом 1 якого продавець зобов`язується поставляти товар – транспортні засоби нові та такі, що були у використані, а покупець - прийняти та оплатити їх на умовах, визначених у специфікаціях та інвойсах, які є невід`ємною частиною контракту; товар, що поставляється, має бути поставлений в повній відповідності до вимог, на умовах та за цінами, визначеними в специфікаціях, що є невід`ємною частиною контракту.
У специфікації від 24 серпня 2023 року №9 сторонами зовнішньоекономічного контракту узгоджено поставку товару – автобуса, який був у використанні, Van Hool T917 Acron, vin № НОМЕР_1 ; ціна автобуса становить 18250,00 євро.
05 вересня 2023 року для митного оформлення в режимі імпорту на умовах DAP-Ягодин ввезеного на територію України товару “Автобус туристичний, що був у використанні: марка згідно з довідником - Van Hool, модель згідно з довідником - T917 Acron; кузов, шасі, рама - № НОМЕР_1 ; загальна кількість місць, включаючи водія - 63; календарний рік виготовлення - 2007; модельний рік виготовлення – 2007, країна виробництва – BE, торгівельна марка “Van Hool” (товар) декларант в інтересах ТзОВ “777 Авто-Трейд Інтернешнл” подав МД №23UA205050060405U8. Митна вартість імпортованого товару становить 21900,00 євро (еквівалентно 864999,63 грн). До митної декларації додано: зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу від 27 квітня 2023 року №27042023 (а.с.16-20), специфікацію від 24 серпня 2023 року №9, рахунок-фактуру від 04 серпня 2023 року №4/08/2023, митну декларацію країни відправлення від 29 серпня 2023 року MRN23PL341010Е0260421, фото автобуса, документ, що підтверджує митну вартість з мережі Інтернет (www.truckhandel.pl) станом на 05 вересня 2023 року, висновок експерта від 05 вересня 2023 року №578, довідку щодо відповідності транспортного засобу екологічним нормам від 05 вересня 2023 року №050923022, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 28 серпня 2023 року №РСААК3347355, сертифікат з перевезення (походження) товару форми ЕUR.1 №PL/MF/AT0058517.
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом в електронному повідомленні декларанту (а.с.92) вказано на такі зауваження: 1) підпис продавця у контракті відмінний від підпису продавця у специфікації до контракту; 2) в інвойсі від 24 серпня 2023 року 34/08/2023 року відсутні відбитки печаток та підписи продавця та покупця. Запропоновано надати: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини - та інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за бажанням декларанта.
На електронне повідомлення митниці декларант листом від 06 вересня 2023 року інформував відповідача про те, що додаткових документів не надаватиме.
06 вересня 2023 року Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2023/000554/1. Як зазначено у графі 33 рішення, під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що подані документи містять розбіжності (тут дослівно ті, про які зазначено в повідомленні декларанту). Зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 МК України, у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта), митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації наявної в мережі Інтернет (міжнародна платформа autoline.ua). Рівень митної вартості становить 50000,00 євро (https://autoline.ua/ru/-/prodazha/turisticheskie-avtobusy/Van-Hool/T916-Acron-23080812490607727800).
Також, 06 вересня 2023 року Волинська митниця сформувала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2023/0033406.
Товар було випущено у вільний обіг за МД №23UA205050060635U6 від 06 вересня 2023 року із застосуванням положень частини сьомої статті 55 МК України.
Відповідно до положень частини восьмої статті 55 МК України ТзОВ “777 Авто-Трейд Інтернешнл” 06 вересня 2023 року надало Волинській митниці додаткові пояснення (а.с.34-41) та документи щодо оцінюваного товару згідно з МД №23UA205050060405U8 від 05 вересня 2023 року: лист Sетте Group Sp.z.o.o, платіжну інструкцію від 29 вересня 2023 року №38. Однак, їх надання не призвело до скасування рішення від 06 серпня 2023 №UA205050/2023/000554/1 митним органом.
Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся в суд першої інстанції із позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Згідно із положеннями частини 2  статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.
Згідно з вимогами частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.
Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частин першої, другої статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частин першої, другої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.
У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Відповідно до частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Аналізуючи наведені норми, колегія суддів зазначає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому, лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Апеляційний суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi. Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. 
Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідно до частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Відповідно до частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.
Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, колегія суддів зазначає, що декларант серед основних документів надав: зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу від 27 квітня 2023 №27042023, специфікацію від 24 серпня 2023 року №9 до контракту, рахунок-фактуру від 04 серпня 2023 року №4/08/2023, документ, що підтверджує митну вартість з мережі Інтернет (www.truckhandel.pl) станом на 05 вересня 2023 року, митну декларацію країни відправлення від 29 серпня 2023 року MRN23PL341010Е0260421.
Також, декларантом було надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 28 серпня 2023 року №РСААК3347355, сертифікат з перевезення (походження) товару форми ЕUR.1 №PL/MF/AT0058517, довідку щодо відповідності транспортного засобу екологічним нормам від 05 вересня 2023 року №050923022, висновок експерта від 05 вересня 2023 року №578.
Названими документами підтверджено характеристики імпортованого товару, вартість на ринку, причетність продавця (експортера) до продажу.
На думку апеляційного суду, виходячи із встановлених обставин справи та досліджених доказів, митний орган безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості товарів з огляду на наступне.
Так, контрактом купівлі-продажу від 27 квітня 2023 №27042023, укладеним між ТзОВ “777 Авто-Трейд Інтернешнл” (покупець) та компанією Sетте Group Sp.z.o.o (продавець), визначено предмет поставки (транспорті засоби нові та такі, що були у використанні), умови поставки (визначаються у специфікаціях та інвойсах), ціну товару (встановлюється в євро, зазначається в специфікаціях, що є невід`ємною частиною контракту), строк дії контракту та основні зобов`язання продавця та покупця. Загальна сума контракту становить 100000,00 євро.
Відповідно до пункту 3 контракту товар супроводжується такими документами: технічною документацією на транспортний засіб, технічним паспортом на транспортний засіб, комерційним інвойсом та іншими документами за запитом покупця.
Згідно зі специфікацією від 24 серпня 2023 року №9 до контракту купівлі-продажу від 27 квітня 2023 року №27042023 сторони дійшли згоди щодо поставки на умовах DAP-Ягодин товару – автобуса, який був у використанні, Van Hool T917 Acron, vin № НОМЕР_1 , за ціною 18250,00 євро.
Відповідно до рахунка-фактури (інвойсу) від 24 серпня 2023 року №4/08/2023, у якому є посилання на контракт від 27 квітня 2023 року №27042023, вартість автобуса Van Hool T917 Acron, vin № НОМЕР_1 , становить 18250,00 євро. 
Така ж ціна товару зазначена в графі 22 МД №23UA205050060405U8 від 05 вересня 2023 року.
Незважаючи на те, що ціна товару за документами, виданими продавцем (фактурна вартість), становить 18250,00 євро, митна вартість визначена декларантом з інформації з мережі Інтернет (оголошення на сайті www.truckhandel.pl) станом на 05 вересня 2023 року. З її змісту видно, що автобус з аналогічними характеристиками (марка, модель, рік виписку, кількість місць, об`єм двигуна, пробіг) був виставлений на продаж за ціною 21900,00 євро. Фото автобуса, додані до митної декларації, висновок експерта від 05 вересня 2023 року №578 підтверджують характеристики оцінюваного товару (зокрема, рік випуску, пробіг) й дозволяють порівняти їх з характеристиками товару, вартість якого декларантом взято для визначення митної вартості за резервним методом. З митної вартості 864999,63 грн (21900,00 євро за курсом на день подання митної декларації) розраховано митні платежі. Ця вартість є більшою за фактурну вартість. На думку апеляційного суду, зауваження митниці про те, що підпис продавця у контракті купівлі-продажу від 27 квітня 2023 №27042023 відмінний від підпису продавця у специфікації від 24 серпня 2023 року №9 до контракту купівлі-продажу від 27 квітня 2023 року №27042023, є суб`єктивними та надуманими. Не свідчить про недостовірність відомостей, зазначених у митній декларації, відсутність в інвойсі від 24 серпня 2023 року №4/08/2023 печатки та підпису продавця та покупця.
Згідно з частиною шостою статті 344 Господарського кодексу України для здійснення міжнародних розрахунків використовуються комерційні документи, зокрема, рахунок-фактура.
Рахунок-фактура (інвойс) у міжнародній комерційній практиці - товаросупровідний документ, що надається продавцем покупцеві та містить перелік товарів і послуг, їхню кількість і ціну, за якою вони поставляються покупцеві, формальні особливості товару (колір, вага тощо), умови постачання і відомості про постачальника та одержувача, суму коштів, яку покупець має за них сплатити. Якщо умови оплати – відтермінування платежу, інвойс є розрахунковим документом.
Продавець Sетте Group Sp.z.o.o письмово підтвердив дійсність підпису на специфікації від 24 серпня 2023 року №9 до зовнішньоекономічного контракту від 27 квітня 2023 року №27042023, як і те, що ним поставлено автобус Van Hool T917 Acron, vin № НОМЕР_1 , для ТзОВ “777 Авто-Трейд Інтернешнл”, від якого 29 вересня 2023 року отримало оплату за поставлений товар. Також, продавець запевним, що жодних претензій до ТзОВ “777 Авто-Трейд Інтернешнл” не має. При цьому, пояснив, що накладна від 24 серпня 2023 року відповідає, зокрема, Рекомендаціям №18 Європейської економічної комісії ООН від 29 березня 2001 року №18 “Заходи щодо полегшення процедур міжнародної торгівлі” (ЄЕК/Торгівля/271).
Так Рекомендацією ЄЕК ООН 2001 року №18 “Заходи щодо полегшення процедур міжнародної торгівлі” (ЄЕК/Торгівля/271) пропонується по можливості уникати внесення від руки підписів або еквівалентних їм відміток на паперових документах (наприклад, на рахунках-фактурах). Тобто, в міжнародній практиці допускається застосування рахунків (інвойсів) без підпису особи.
Також, законодавством України з питань митної справи не встановлено вимог щодо обов`язкової наявності відбитку печатки на рахунку (інвойсі), складеному нерезидентом та поданому митним органам для здійснення митного контролю й оформлення товарів, тому це не може бути підставою для відмови в митному оформленні.
ТзОВ “777 Авто-Трейд Інтернешнл” у порядку частини восьмої статті 55 МК України надало Волинській митниці письмові пояснення та лист Sетте Group Sp.z.o.o., дублікат рахунка-фактури (інвойсу) від 24 серпня 2023 року №4/08/2023 з підписом і печаткою продавця  та платіжну інструкцію в іноземній валюті від 29 вересня 2023 року №38, згідно з якою на рахунок компанії Sетте Group Sp.z.o.o позивач сплатив 18250,00 євро (на момент митного оформлення товару рахунок-фактура ще не був оплачений, оскільки ним було встановлений строк для оплати – до 23 вересня 2023 року).
Досліджені колегією суддів документи у своїй сукупності вказують на те, що митний орган не довів підстави для витребовування таких документів, як договір (угоди, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.
Апеляційний суд наголошує, що в порядку частини третьої статті 53, пункту 2 частини п`ятої статті 54 МК України відповідач має право запитувати від декларанта лише ті документи, які необхідні для підтвердження заявленої митної вартості. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. При цьому, вимога про надання додаткових документів є обґрунтованою тільки тоді, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.
Колегія суддів вважає, що перелік документів, які запропоновано надати позивачу для підтвердження митної вартості товару, є до того ж некоректним за обставин цієї справи. Зокрема, ліцензійний чи авторський договір, що стосується оцінюваних товарів, вимагається тоді, коли є умовою продажу оцінюваних товарів. Для витребовування документів бухгалтерського та податкового обліку (якщо мова йде про документи, які стосуються руху ідентичних та/або подібних оцінюваному товару в середині країни за попередні періоди) відповідно до частина четвертої статті 53 МК України митний орган має довести існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем, який вплинув на заявлену декларантом митну вартість, проте у цьому випадку ні у вимозі декларанту, ні у спірному рішенні таке обґрунтування не наведене. Надання прайс-листа виробника товару не було обумовлено сторонами зовнішньоекономічного контракту (нагадаємо, що імпортувався автобус, який був у використанні, а не новий). Фактично сторони контракту домовилася, що товар супроводжується технічною документацією на транспортний засіб, технічним паспортом на транспортний засіб, комерційним інвойсом (пункт 3 контракту купівлі-продажу від 27 квітня 2024 року №27042023).
Разом з тим, митний орган не обґрунтував необхідність надання позивачем висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини, при тому, що декларант до митної декларації додавав експертний висновок від 05 вересня 2023 року №578, яким підтверджено технічні характеристики транспортного засобу, а підтверджуючими документами про вартість товару є специфікація до договору купівлі-продажу та рахунок-фактура (інвойс), що є частиною контракту (пункт 2 контракту №27042023).
Верховний Суд у постанові від 08 лютого 2019 року у справі №825/648/17 зазначив, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, яке базується виключно на інформації сайту autoline.ua, не відповідає зазначеним вимогам пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України. Апелянт не довів, що оцінюваний та порівнюваний товари мають ідентичні технічні характеристики, технічний стан (відповідно до МД №23UA205050060405U8 поставлявся товар – автобус туристичний Van Hool, модель T917 Acron, кількість місць 63, пробіг 873499,5 км), а митним органом було використано інформацію з комерційного сайту autoline.ua про вартість товару – автобуса туристичного Van Hool, модель T916 Acron, кількість місць 55, пробіг 671000 км).
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів від 06 вересня 2023 року №UA205050/2023/000554/1 є необґрунтованим та безпідставними, а тому, як вірно зазначив суд першої інстанції, таке є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.
Згідно з  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308,  311,  315,  316,  321,  322,  325,  328 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року у справі № 140/1635/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	І. І. Запотічний