ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року 
м. Черкаси   

Справа № 691/942/23		
Провадження № 22-ц/821/1052/24		
категорія: 304090000     	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Василенко Л. І.,  
суддів: Карпенко О. В., Фетісової Т. Л.,
учасники справи:        
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна»,
відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 09 квітня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у складі: головуючого судді Савенко О. М.,

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У липні 2023 року ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги Банк обґрунтував тим, що 18 серпня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 4637417 про надання споживчого кредиту у розмірі 20000 грн. 
Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених на сайті https://creditplus. ua/ru/documents. 
Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 20000 грн; строк кредиту 30 днів; дата повернення кредиту 17 вересня 2021 року вказується у Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору; строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього договору. 
Зазначає, що ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 20000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 (банківська таємниця). 
Відповідно до п. 1.5.1. кредитного договору, знижена процентна ставка 0,57 % в день та застосовується якщо споживач у межах строку, визначеного в п.1.4 договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, споживач як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту до дати пролонгації (не включно), але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п.1.4 договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. 
Вказує, що 17 вересня 2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 3420 грн. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів до 17 жовтня 2021 року з стандартною процентною ставкою 1,90 % в день. 
Відповідно до п. 1.5. кредитного договору, стандартна процентна ставка становите 1,90 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 договору. 
17 жовтня 2021 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим, договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль. Надалі відповідач оплати за кредитним договором не здійснював. 
Вказує, що п. 3 п. 5.1. кредитного договору передбачено, що ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача. 
18 квітня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК« Фінтраст Україна», як фактором, було укладено договір факторингу №18.04/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. 
Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначену при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення. 
Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 20000 грн - тіло кредиту та 45600 грн - нараховані проценти, всього - 65600. 
Просив суд стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК« Фінтраст Україна» суму заборгованості в розмірі 65600 грн, інфляційні втрати 17777,6 грн, три відсотки річних - 2965,48 грн, судовий збір у розмірі 2147,20 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн.
10 січня 2024 року позивач зменшив розмір позовних вимог, а саме відмовився від позовних вимог в частині інфляційних витрат та трьох відсотків річних, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 09 квітня 2024 року позов задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 4637417 від 18 серпня 2021 року в розмірі 65600 грн.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», понесені судові витрати в сумі 12147,20 грн, які складаються із оплати судового збору у розмірі 2147,20 та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн.
Рішення мотивовано тим, що відповідач інших доказів щодо спростування суми заборгованості не надав. Розрахунок заборгованості за процентами містить суму заборгованості по процентах за користування кредитом у розмірі, визначеному договором.
Суд дійшов висновку, що в результаті дій позивача, відповідач ОСОБА_1 не був позбавлений можливості отримати належну суму кредиту, сплатити тіло кредиту і відсотки у погоджений строк, вчинити дії по погашенню заборгованості, і тому слід з нього, як відповідача стягнути на користь позивача відповідно до електронного Договору №4637417 про надання споживчого кредиту від 18 серпня 2021 року, заборгованість, що утворилась, оскільки протилежного відповідач суду не спростував.
Крім того, суд дійшов висновку, що представниками позивача адвокатами Столітнім М. М. та Крюковою М. В. надано докази та документально підтверджено витрати на правничу допомогу, у зв`язку з розглядом цивільної справи в суді, тому понесені витрати позивачем в розмірі 10000 грн є обґрунтованими.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі, поданій 13.05.2024, ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, просив скасувати рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 09 квітня 2024 року і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.
Скаргу мотивує тим, що позивач не надав докази щодо перерахування всієї суми кредиту відповідачу. Якщо кредитор не надав документи, які підтверджують факт видачі кредиту, то суд повинен відмовити в задоволенні позовних вимог.
Вважає, що надані позивачем кредитний договір, договір факторингу, реєстр боржників, розрахунок заборгованості є неналежними доказами, оскільки дані докази доводять перехід прав від первісного кредитора до позивача, однак жодним чином не підтверджують наявність прав вимоги в кредиторів.
Крім того, на думку скаржника, реєстр права вимоги не є документом, який підтверджує факт передачі кредитних коштів і не може бути доказом у справі на підтвердження доводів позивача про існування будь-яких кредитних зобов`язань перед позивачем. Також позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісним кредиторам за передачу права грошової вимоги, та зарахування їх на рахунок останніх.
Зазначає, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані позивачем, а отже не є належними доказами існування заборгованості.
Вказує, що сума заборгованості за користування кредитними коштами нарахована поза межами користування кредитом, тому є безпідставною та не підлягає задоволенню, оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

12 червня 2024 року від ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просили суд залишити рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 09 квітня 2024 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Стягнути із ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у апеляційній інстанції у розмірі 8000 грн.
Вважає, що рішення суду прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Доводи відповідача, які викладені в апеляційній скарзі є такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства та спростовані наявними в матеріалах справи доказами.
Крім того, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» надано орієнтовний розрахунок витрат на правову допомогу у зв`язку із розглядом справи в апеляційній інстанції - 8000 грн.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Відповідно до розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 28 березня 2017 року № 756, ТОВ «Авентус Україна» видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, крім професійної діяльності на ринку цінних паперів (т.1 а.с. 9). 
Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19 травня 2023 року № 18367086603, видом економічної діяльності ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» є надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення; інші види грошового посередництва; фінансовий лізінг; інші види кредитування (т. 1 а.с. 10). 
ТОВ «ФК« Фінтраст Україна» є фінансовою установою, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи, виданим Національним банком України від 21 січня 2022 року, реєстровий номер 130 та Витягом з Державного реєстру фінансових установ про видачу ліцензій для здійснення діяльності з надання фінансових послуг від 24 січня 2022 року (т. 1 а.с. 25-26). 
ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» є юридичною особою і, як юридична особа має Статут, затверджений Рішенням №1 про створення Товариства з Обмеженою Відповідальністю ТОВ «ФК« Фінтраст Україна» від 25 жовтня 2021 року, який є установчим документом, та регламентує порядок створення і припинення юридичної особи, правове становище і межі правоздатності (т. 1 а.с. 35-40). 
Розпорядженням Національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 28 березня 2017 року №756, ТОВ «Авентус Україна» видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, крім професійної діяльності на ринку цінних паперів, та 28 лютого 2017 року видано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи Серії ФК №870 (т. 1 а.с. 9, 27). 
18 серпня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , укладено договір № 4637417 про надання споживчого кредиту (т. 1 а.с. 50-54). 
Вказаний кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених на сайті https://creditplus. ua/ru/documents (т. 1 а.с. 16-23). 
Із змісту Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» вбачається, що товариство безоплатно надає актуальну інформацію щодо своєї фінансової діяльності, шляхом її розміщення на власному веб-сайті, при здійсненні політики кредитування виходить з необхідності забезпечення поєднання інтересів товариства, його учасників, самостійно визначає порядок проведення кредитних операцій, розмір процентної ставки, плат і комісій за надання, управління і обслуговування кредиту, класифікує кредити за ознаками цільового призначення, рівнем безпечності, методами надання, строками погашення, споживач самостійно обирає бажані умови кредитування, у тому числі суму та строк кредиту, вказує контактні дані, надає згоду на обробку персональних даних та доступ до кредитної історії (т. 1 а.с. 16-23). 
За умовами договору № 4637417 про надання споживчого кредиту від 18 серпня 2021 року, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ними та виконати інші обов`язки, передбачені договором (т. 1 а.с. 50-54). 
Відповідно до п. 1.1 договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ITC товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ITC товариства (а.с. 50-54). 
Згідно п.п. 1.3 - 1.5.1 договору, сума кредиту(загальний розмір) складає 20 000 грн, тип кредиту - кредит, строк кредиту 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього договору. Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору (т. 1 а.с. 50). 
Пунктом 1.6 договору визначено, що метою отримання кредиту відповідачем - споживчі потреби. Сторонами було обумовлено процентні ставки (т. 1 а.с. 50 зворот).
Відповідно до п.п. 1.7.1 - 1.8.2 договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою - 24079,41 % річних; за зниженою ставкою - 582,51% річних, та орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору: за стандартною ставкою складає 31 400,00 грн; за зниженою ставкою - 23 420,00 грн (т. 1 а.с. 50 зворот).
Пунктом п. 2.1 договору визначено, що кошти кредиту надаються у безготівковій формі, шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 (банківська таємниця) або іншої платіжної картки, реквізити якої надані ним товариству з метою отримання кредиту (т. 1 а.с. 50 зворот). 
Згідно п.п. 2.2 договору, сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього договору. 
Відповідно до п.п. 4.3.1 та 4.3.2 договору, сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2-4.2.4. договору. Кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. 
Споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в п.п. 4.3.1 договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача, у порядку передбаченому п. 4.2. договору (т. 1 а.с. 51). 
Відповідно до Паспорту споживчого кредиту, відповідач ОСОБА_1 ознайомлений з інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), що підтверджується його електронним підписом здійсненим 18 серпня 2021 року 17:22:14 одноразовим ідентифікатором С341245 (т. 1 а.с. 41-43). 
Згідно з довідкою ТОВ «Фінансова Компанія «Контрактовий Дім» від 04 травня 2023 року № 2633, згідно договору укладеного з ТОВ «Авентус Україна» від 08 липня 2020 року № 087/20-П, транзакція № 979820853 від 18 серпня 2021 року, замовлення 21788351, на суму 20000 грн, проведена успішно, статус прийнято (т. 1 а.с. 47-48). 
Відповідно до вище вказаної довідки кошти у сумі 20000 грн перераховані за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 (банківська таємниця), яка належить ОСОБА_1 (т. 1 а.с.47). 
Відповідно до картки обліку договору (розрахунку заборгованості) за кредитним договором № 4637417 від 18 серпня 2021 року, ОСОБА_1 в період з 18 серпня 2021 року по 17 квітня 2023 року здійснив один платіж по відсоткам за кредитом 17 вересня 2021 року в сумі 3420 грн, в результаті чого виникла заборгованість перед ТОВ «Авентус Україна» за основним боргом 20000 грн та за стандартною процентною ставкою 45600 грн, яка разом складає 65600 грн (т. 1 а.с. 56-71). 
Вказана обставина також підтверджується квитанцією від 17 вересня 2021 року про перерахування ОСОБА_1 3420 грн з його карткового рахунку (т. 1 а.с. 116).
Між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК« Фінтраст Україна», як фактором, 18 квітня 2023 року укладено Договір факторингу № 18.04/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги і за кредитним договором №4637417 від 18 серпня 2021 року (т. 1 а.с. 11-15). 
18 квітня 2023 року між ТОВ «ФК« Фінтраст Україна» та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу № 18.04/23-Ф (т. 1 а.с. 11-15). 
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані, зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (т. 1 а.с. 45). 
Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором № 4637417 від 18 серпня 2021 року, ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача ОСОБА_1 , шляхом направлення 18 квітня 2023 року на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення (т. 1 а.с. 44).

Мотивувальна частина
Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, а також те, що ціна позову складає 65600 грн, що є меншим тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України).
Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Із прийняттям ЗУ «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Пунктами 5-7 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.
Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 36 КПК України та ст. 79 КАС України.
За змістом ст. 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як вбачається із матеріалів справи, 18 серпня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 4637417 про надання споживчого кредиту, у формі електронного документу, який було підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором С341245.
З досліджених судом доказів встановлено, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та ОСОБА_1 підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, то без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).
Отже, відповідач уклав із ТОВ «Авентус України» електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором С341245), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Також колегія суддів зазначає, що умови укладеного між сторонами кредитного договору відповідачем у судовому порядку не оспорювались.
Виконання позивачем (кредитодавцем) обов`язку щодо надання грошових коштів підтверджується довідкою АТ «Універсал Банк» від 01 грудня 2023 року № 29793, відповідно до якої банківську карту ОСОБА_1 № НОМЕР_3 було поповнено на суму коштів у розмірі 20000 грн 18 серпня 2021 року, що співпадає із датою укладення спірного договору.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано допустимих доказів на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів, не надано виписки за картковим рахунком, апеляційний суд відхиляє, оскільки ці доводи не спростовують правильні висновки суду першої інстанції. Зокрема, п. 2.1 договору передбачено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № № НОМЕР_1 (банківська таємниця) або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту.
З картки обліку договору вбачається, що заборгованість відповідача становить суму у розмірі 65600 грн, яка складається із: 20000 грн простроченої заборгованості за кредитом та 45600 грн простроченої заборгованість за нарахованими процентами.
Подана позивачем картка обліку договору є чіткою, повною та розгорнутою по окремим категоріям. Даних на її спростування матеріали справи не містять.
Заперечуючи проти задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача процентів за користування кредитом, скаржник посилався на те, що проценти нараховані поза межами погодженого сторонами строку кредитування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зазначено, що після спливу визначеного договором строку позики, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється.
Відповідно до п. 1.5.1. договору, стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 Договору, у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору.
Відповідно до п. 2.1. договору, кошти кредиту надаються у безготівковій формі, шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 (банківська таємниця) або іншої платіжної картки, реквізити якої надані ним товариству з метою отримання кредиту.
Окрім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу на той факт, що товариством доведено погодження відповідачем умов договору про автопролонгацію не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом.
Відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, у зв`язку з чим кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль.
Кредитний договір укладено 18 серпня 2021 року.
17 вересня 2021 року ОСОБА_1 здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 3420 грн, тому відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів до 17 жовтня 2021 року, а в подальшому, у зв`язку із непогашенням відповідачем боргу за кредитом, договір пролонговано на 90 днів до 15 січня 2022 року. 
З картки обліку договору (розрахунок заборгованості), яка долучалася до позову вбачається, що проценти за користування кредитом нараховувалися до 15.01.2022.
Відтак доводи апеляційної скарги про стягнення процентів після закінчення строку кредитування не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства й не заслуговують на увагу, а вимоги позивача про стягнення відсотків є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Аргументи апеляційної скарги про те, що товариством не надано виписку по рахунку відповідача колегія суддів вважає безпідставними, оскільки останнє не є банківською установою, а тому позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів і формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками. В той же час, як встановлено у даній справі платіжна картка № НОМЕР_1 (банківська таємниця), на яку було здійснено зарахування кредитних коштів в сумі 20000 грн відкрита на ім`я ОСОБА_1 в АТ «Універсалбанк», проте відповідачем не надано виписки за цією карткою на підтвердження обставин, зазначених в апеляційній скарзі та спростування позовних вимог.
Таким чином позовні вимоги щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитом в розмірі 45600 грн ґрунтуються на вимогах закону та узгоджені сторонами умовами кредитного договору.
Щодо зміни кредитора, то слід зазначити наступне.
Відповідно до ст. 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно з ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).
Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.
Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
Як встановлено, 18 квітня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК« Фінтраст Україна, фактором, було укладено Договір факторингу № 18-04/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором.
За п. 1.2 договору факторингу права вимоги щодо конкретного боржника переходять до фактора (позивача) з моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників, після чого фактор (позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно його заборгованості.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 18 квітня 2023 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4637417, в загальному розмірі 65600 грн, з яких: 20000 грн - тіло кредиту, 45600 грн нараховані проценти за користування кредитом.
Згідно долученого до справи договору факторингу № 18-04/23-Ф від 18 квітня 2023 року, за яким відступлено право вимоги боргу ОСОБА_1 за кредитним договором, сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, визначили межі, обсяг і зміст прав, які перейшли до нового кредитора, порядок передачі документів новому кредитору, що підтверджують права вимоги до боржника, ціну договору та порядок розрахунку між сторонами за відступлення, що відповідач не спростував.
Вказаний договір факторингу є чинним, оскільки його дійсність ніким не оспорено, а тому він підлягає виконанню.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву - ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги - ч. 3 ст. 137 ЦПК України.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. 
Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги, та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.
За положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Відповідно до вимог ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підтвердження витрат на правову допомогу у суді першої інстанції представником позивача були надані: договір про надання правової допомоги від 10 липня 2023 року №10/07-2023, з додатком в якому вказано вид послуг, одиниця виміру, ціна виконаної роботи (фіксована та погодинна), договір про надання правової допомоги № 07/07-22 від 07 липня 2022 року, рахунок на оплату по замовленню № 572/20/07 від 20 липня 2023 року та звіт про надання правової допомоги згідно договору від 10 липня 2023 року № 10/07-2023.
Оплата за надання правничої допомоги у розмірі 10000 грн здійснена в повному обсязі, що підтверджується рахунком на оплату по замовленню № 572/20/07 від 20 липня 2023 року (т. 1 а.с. 32).
Відповідач не спростував розмір заявлених позивачем витрат на правничу допомогу та не просив їх зменшити.
Отже апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн є реальними, співмірними та обґрунтованими.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» просило апеляційний суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» надало1: копію договору про надання правової допомоги №07/07-2022 від 07 липня 2022 року; ордер на надання правничої допомоги від 29.03.2024, звіт про надання правової допомоги згідно Договору № 07/07-2022 від 07.07.2022 на суму 8000 грн, платіжну інструкцію в національній валюті від 11.06.2024 про сплату 8000 грн адвокату Курковій М. В. за правову експертизу документів та складання відзиву на апеляційну скаргу у справі за позовом до ОСОБА_1 , докази направлення відзиву з додатками ОСОБА_1 .
Аналізуючи подані представником позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» докази щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доведеними, обґрунтованими та співмірними складності справи та об`єму виконаної адвокатом роботи є витрати на правову допомогу, які підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача в розмірі 3000 грн.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 09 квітня 2024 року - залишити без змін.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» 3000 грн витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Текст постанови складено 24 липня 2024 року.

Головуючий         Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

Т. Л. Фетісова