ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
17 липня 2024 року 
м. Київ
 
справа № 303/5652/21
провадження № 61-6128св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідачі: Мукачівська міська рада Закарпатської області, ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Демченко Тетяни Сергіївни на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2021 року у складі судді Кость В. В. та постанову Закарпатського апеляційного суду від 20 березня 2024 рокуу складі колегії суддів: Джуги С. Д., Кожух О. А., Собослоя Г. Г.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
1.                 У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Мукачівської міської ради Закарпатської області, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення сесії Мукачівської міської ради, скасування державної реєстрації земельної ділянки та скасування запису про державну реєстрацію речового права на земельну ділянку.
2.                 Позов мотивовано тим, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1 . В свою чергу ОСОБА_2 на підставі рішення 54 сесії Мукачівської міської ради 7 скликання від 28 лютого 2019 року №1326 передана у власність земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,496 га, кадастровий номер 2110400000:01:002:1127. 
3.                 Вказане рішення вважає протиправним, оскільки земельна ділянка передана відповідачці за рахунок земель багатоквартирного будинковолодіння АДРЕСА_2 , з порушенням вимог статей 42, 89 ЗК України, а також Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».
4.                 За вказаних обставин ОСОБА_1 просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення 54 сесії Мукачівської міської ради 7 скликання від 28 лютого 2019 року №1326 про передачу у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_2 , площею 0,0496 га (кадастровий номер 2110400000:01:002:1127) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд;
- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером 2110400000:01:002:1127, що була зареєстрована державним кадастровим реєстратором відповідно до Закону України «Про державний земельний кадастр»;
- скасувати запис про державну реєстрацію речового права на земельну ділянку за кадастровим номером 2110400000:01:002:1127, що була проведена згідно із Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій
5.                 Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області 
від 01 жовтня 2021 року, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 20 березня 2024 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Мукачівської міської ради 
від 28 лютого 2019 року № 1326 про передачу у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_2 , площею 0,0496 га, кадастровий номер 2110400000:01:002:1127 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.
Скасовано державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер 2110400000:01:002:1127.
В іншій частині позову відмовлено.
Здійснено розподіл судових витрат.
6.                 Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, мотивовано тим, що спірна земельна ділянка, яка до прийняття оспорюваного рішення належала до земель комунальної власності, не могла бути передана у власність відповідачці, оскільки суб`єктами права власності на неї можуть виступати тільки співвласники багатоквартирного житлового будинку, а рішення про передачу у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки з кадастровим номером 2110400000:01:002:1127 по АДРЕСА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд міською радою прийнято з порушенням вищевказаних вимог закону та порушує законні права та інтереси позивача, як співвласника багатоквартирного будинку, щодо можливості користування прибудинковою територією багатоквартирного будинку.
7.                 Також, враховуючи, що на час ухвалення судового рішення по справі такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачає, тому суд відхилив доводи позивача про необхідність застосування такого способу судового захисту, який в практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати йому відновлення порушеного права.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
8.                 У квітні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_2 - адвоката Демченко Т. С., на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області 
від 01 жовтня 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду 
від 20 березня 2024 року.
9.                 Ухвалою Верховного Суду від 30 квітня 2024 рокувідкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційні скарги. 
10.             Ухвалою Верховного Суду від 10 липня 2024 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
11.             У касаційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
12.             Підставою касаційного оскарження заявниця зазначає неправильне застосування норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі 
№ 910/18560/16, від 25 січня 2021 року у справі № 442/5033/16-ц, від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18, від 04 серпня 2021 року у справі 
№ 263/11779/16-ц, від 15 вересня 2021 року у справі № 570/1721/20, від 05 травня 2022 року у справі № 591/3810/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
13.             Також, як на підставу касаційного оскарження заявниця посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
14.             Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що станом на 1953 рік квартири знаходилися не в одному будинку, а у трьох окремих жилих будинках, які зазначені як (АІ, А-А), (БІ, Б), (В, В). Таким чином, будинок не є багатоквартирним, не є будинком квартирного типу. З огляду на вказане будинку відповідачки рішенням Мукачівської міської ради від 28 березня 2017 року № 75 присвоєно окрему адресу, як окремому житловому будинку АДРЕСА_2 . На підставі вказаного рішення за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 . 
15.             Крім того, той факт, що будинок АДРЕСА_2 є саме будинком, право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_2 , а не квартирою у багатоквартирному будинку, підтверджується також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.
16.             На земельній ділянці, яка указана в інвентарній справі буд. 
АДРЕСА_2 крім відокремленого будинку, що належить ОСОБА_2 , знаходиться ще три виділені/ відокремлені об`єкти нерухомості, передані у приватну власність, зокрема житловий будинок № 53 В ( ОСОБА_3 ), житловий будинок № 53 Г ( ОСОБА_4 ), а також гараж, належний ОСОБА_5 , і вказаним нерухомим об`єктам теж передані у власність земельні ділянки, які колись були частиною домоволодіння № 53 в межах, зазначених в рішенні виконкому Мукачівської міської ради депутатів трудящих від 30 травня 1953 року за № 195.
17.             Водночас, не вбачається, що земельна ділянка, яка була у користуванні будинковолодіння № 53 , відводилася в натурі, була закріплена межовими знаками, а така перебувала у користуванні без будь-яких правовстановлюючих документів.
18.             Зазначає, що кожен із співвласників будинку, у разі його поділу на окремі домоволодіння, із присвоєнням окремих поштових адрес, має право звернутися до відповідної ради за місцезнаходженням земельної ділянки із заявою про передачу у власність частини земельної ділянки, яка перебуває в його фактичному користуванні, в межах норм безоплатної приватизації, визначених статтею 121 ЗК України.
19.             Отже, враховуючи, що їй було виділено власне нерухоме майно та присвоєно йому окрему юридичну адресу, вона правомірно звернулась до Мукачівської міської ради з метою передачі у власність частини земельної ділянки, яка перебуває у її фактичному користуванні, а рішення міської ради про передачу цієї земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд прийнято в межах компетенції органу місцевого самоврядування з дотриманням всіх законодавчих норм.
20.             Також посилалася на відсутність висновку Верховного Суду з питань застосування норми права у побідних правовідносинах, зокрема щодо земельної ділянки під приватним будинком, який був утворений внаслідок виділення квартири.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
21.             У травні 2024 року до Верховного Суду надійшов відзив  ОСОБА_1 на касаційну скаргу, в якому він просить рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін, посилаючись на те, що рішення судів ухвалені з дотриманням норм матеріального і процесуального права і доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
22.                   Судами попередніх інстанцій встановлено, що  ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05 жовтня 1999 року є співвласником квартири АДРЕСА_1 .
23.                   Відповідно до інформаційної довідки КП «Мукачівське МБТІ та ЕО» 
від 03 травня 2018 року № 57-вих, в домоволодінні за адресою 
АДРЕСА_2 станом на 01 січня 2013 року зареєстровано шість квартир: №2 , №3 , №4 , №5 , №6 , №9 та нежитлове вбудоване приміщення №1.
24.                   За будинком АДРЕСА_2 закріплена земельна ділянка площею 1361 кв. м, що підтверджується генеральним планом (схема).
25.                   З відповіді комунального підприємства «Мукачівське міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 28 лютого 2020 року №45-вих вбачається, що інвентарна справа на багатоквартирний будинок за адресою: 
АДРЕСА_2 була сформована в 1975 році. У матеріалах технічної документації («Решение исполкома Мукачевского городского Совета депутатов трудящихся от 30 мая 1953 года №195» та в «Заключении 1953 года о регистарции документов на право пользования земельным участком 
АДРЕСА_11 » також зазначено площу земельної ділянки за адресою АДРЕСА_12 ) в розмірі 1394 кв. м. 
26.                   Власником квартири № 9 у даному домоволодінні була ОСОБА_2 .
27.                   Відповідно до даних витягу з рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 28 березня 2017 року № 75, з метою виділення в окремі об`єкти нерухомого майна, житловому будинку літери В, загальною площею 75,40 кв. м, житловою площею 36,60 кв. м з належними до нього надвірними спорудами, які розташовані на земельній ділянці площею 485 кв. м на території домоволодіння по АДРЕСА_2 та належать ОСОБА_2 , присвоєно окремі поштові адреси - АДРЕСА_2 .
28.                   На підставі вказаного рішення за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 .
29.                   Згідно з даними витягу з рішення 50 сесії 7 скликання Мукачівської міської ради від 29 листопада 2018 року № 1223 ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо зміни конфігурації та площі земельної ділянки на АДРЕСА_2 0,0496 га.
30.                   Рішенням 54 сесії Мукачівської міської ради 7 скликання від 28 лютого 2019 року № 1326 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та технічні документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку кадастровий номер 2110400000:01:002:1127 на АДРЕСА_2 .
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
31.             Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;  4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
32.             Касаційна скарга підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
33.             Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
34.             Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
35.             Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
36.             Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
37.             Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
38.             Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
39.             Зазначеним вимогам закону рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають.
40.             Згідно з положеннями статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.
41.             За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
42.             Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
43.             Згідно із частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
44.             Згідно зі статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
45.             Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції пленарних засідань сільських, селищних, міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
46.             Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина статті 21 ЦК України).
47.             Відповідно до частини першої статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
48.             Відповідно до статті 152 ЗК України у редакції держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; 
г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
49.             Судами установлено, що звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач посилався на те, що він є співвласником квартири АДРЕСА_1 і передача у власність ОСОБА_2 спірної земельної ділянки порушує його права як співвласника багатоквартирного будинку.
50.             Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_2 була власником квартири №9 , яка виділена в окремий об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, з присвоєнням окремої поштові адреси - 
АДРЕСА_2 .
51.             Отже, з матеріалів справи встановлено, що  ОСОБА_2 на праві власності належить окреме домоволодіння, яке має окрему адресу.
52.             Згідно з даними витягу з рішення 50 сесії 7 скликання Мукачівської міської ради від 29 листопада 2018 року № 1223 ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо зміни конфігурації та площі земельної ділянки на АДРЕСА_2 0,0496 га.
53.                   Рішенням 54 сесії Мукачівської міської ради 7 скликання від 28 лютого 2019 року № 1326 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та технічні документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку кадастровий номер 2110400000:01:002:1127 на АДРЕСА_2 .
54.                   З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку вбачається, що земельна ділянка площею 0,0496 га, кадастровий номер 2110400000:01:002:1127, належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , цільове призначення - 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору (присадибна ділянка).
55.             Згідно з пунктом 2.1 Положення про порядок встановлення та закріплення меж прибудинкових територій існуючого житлового фонду та надання у спільне користування або спільну сумісну власність земельних ділянок для спорудження житлових будинків (далі - Положення), затвердженого наказом Держкомзему України, Держкоммістобудування України, Держжитлокомунгоспу України та Фонду державного майна України від 05 квітня 1996 року № 31/30/53/396, прибудинкова територія - це встановлена за проектом поділу території мікрорайону (кварталу) та проектом забудови земельна ділянка багатоквартирної несадибної житлової забудови, яка необхідна для розміщення та обслуговування житлового будинку (будинків) і пов`язаних з ним господарських та технічних будівель і споруд, тобто встановлюється для будинку (будинків) і не може виділятися для частини будинку (блоку, поверху, секцій квартир тощо).
56.             Пунктом 4.1 Положення передбачено, що прибудинкові території (земельні ділянки) передаються у власність або надаються в користування відповідними органами місцевого самоврядування, в тому числі, на умовах оренди, об`єднанням власників будинків, для обслуговування існуючого житлового будинку (будинків) відповідно до земельного законодавства.
57.             Згідно з пунктом 4.2 Положення суб`єктами права власності (користування) на земельні ділянки прибудинкових територій можуть виступати об`єднання власників багатоквартирних житлових, допоміжних та нежитлових приміщень, у тому числі вбудовано-прибудованих, багатоквартирних житлових будинків згідно з чинним законодавством. Законодавець при цьому не відносить до числа таких суб?єктів окремих фізичних осіб. Зміна цільового призначення земельних ділянок прибудинкової території допускається у випадку реконструкції, зміни функціонального призначення споруд, наявності інших обґрунтованих причин у відповідності з діючими нормами за дозволом відповідних органів місцевого самоврядування.  
58.             При переході права власності на житловий будинок (його приміщення) або на частину будинку разом з цим об`єктом переходить і право спільної власності (користування) земельною ділянкою у відповідності з чинним законодавством (пункт 4.3 Положення).  
59.             Відповідно до пункту 4.4. Положення частка власності (користування) земельної ділянки кожного власника квартири (квартир) чи нежитлового приміщення у спільній частковій власності визначається відношенням загальної площі квартири (квартир) чи нежитлових приміщень, що перебувають у його власності, до спільної площі всіх квартир і нежитлових приміщень будинку.
60.             Виділення частки земельної ділянки власникам квартир і нежитлових приміщень в натурі та їх окреме відчуження не допускається.
61.             Згідно з пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 
від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при приватизації громадянами одно- або багатоквартирного будинку державного житлового фонду порядок користування закріпленою за ним прибудинковою територією згідно з пунктом 5 статті 10 Закону від 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду» здійснюється в порядку та на умовах, передбачених частиною третьою статті 42 ЗК, якою встановлено, що порядок використання земельних ділянок, де розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Якщо в жилому будинку приватизовано частину квартир, питання про користування прибудинковою територією вирішується відповідно до положень частини третьої статті 88 ЗК, тобто шляхом отримання в користування її частини, що відповідає частці приватизованих квартир та інших приміщень у вартості будинку і споруд. При цьому розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі проектів розподілу території кварталу, мікрорайону та відповідної землевпорядної документації.
62.             Згідно з частиною другою статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
63.             Тлумачення наведених норм права свідчить про те, що земельна ділянка може надаватися для обслуговування житлового будинку, а не квартири.
64.             Тобто, земельна ділянка може надаватися для обслуговування житлового будинку (цілого), незалежно від кількості співвласників такого будинку. Але лише у разі, якщо будинок розділено на окремі домоволодіння і тоді надання земельної ділянки здійснюється окремо для кожного власника. При цьому окреме домоволодіння повинно мати окрему адресу.
65.             Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду 
від 03 червня 2020 рокуу справі № 560/1049/16-ц (провадження № 61-225св18).
66.             Чинні редакції статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України зі змінами, внесеними Законом України від 05 листопада 2009 року № 1702-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку набуття прав на землю», передбачають автоматичний перехід права на земельну ділянку при відчуженні будівлі або споруди.
67.             Отже, чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства.
68.             Цим зумовлюється право власника такого об`єкта нерухомості вимагати оформлення у встановленому порядку свого права користування відповідною земельною ділянкою.
69.             Схожий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 344/12943/15-ц (провадження № 61-17423св20).
70.             Отже враховуючи, що ОСОБА_2 на праві власності належить окреме домоволодіння, яке має окрему адресу, остання відповідно до вимог закону звернулась до Мукачівської міської ради з метою передачі у власність частини земельної ділянки, тому рішення 54 сесії Мукачівської міської ради 7 скликання від 28 лютого 2019 року № 1326 про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_2 , площею 0,0496 га (кадастровий номер 2110400000:01:002:1127) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд прийнято в межах компетенції органу місцевого самоврядування з дотримання законодавчих норм.
71.             Суди попередніх інстанцій вказаного не врахували та не звернули уваги, що рішенням виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 28 березня 
2017 року № 75 з метою виділення в окремі об`єкти нерухомого майна, житловому будинку літери В, загальною площею 75,40 кв. м, житловою площею 36,60 кв. м з належними до нього надвірними спорудами, які розташовані на земельній ділянці площею 485 кв. м на території домоволодіння по АДРЕСА_2 та належать ОСОБА_2 , присвоєно окремі поштові адреси - АДРЕСА_2 , тобто будинковолодіння ОСОБА_2 було виділено з багатоквартирного будинку  АДРЕСА_2 і йому присвоєно окрему адресу, у зв`язку із чим дійшли помилкового висновку, що Мукачівська міська рада у порушення вимог статті 42 ЗК України передала у приватну власність 
ОСОБА_2 земельну ділянку, чим порушила права позивача як власника однієї з квартир багатоквартирного житлового будинку.
72.             Відповідно до пункту 3 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
73.             За змістом статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, що це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважаються неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
74.             Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами попередніх інстанцій повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Керуючись статтями 400, 412, 415-419, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
 
1.                 Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Демченко Тетяни Сергіївнизадовольнити.
 
2.                 Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області 
від 01 жовтня 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду 
від 20 березня 2024 рокускасувати та ухвалити нове рішення.
 
3.                 У задоволенні позову ОСОБА_1 до Мукачівської міської ради Закарпатської області, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення сесії Мукачівської міської ради, скасування державної реєстрації земельної ділянки, скасування запису про державну реєстрацію речового права на земельну ділянку відмовити.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді: | Є. В. Синельников    О. В. Білоконь   О. М. Осіян   Н. Ю. Сакара   В. В. Шипович