ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 р. 	Справа № 520/28330/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.05.2024, головуючий суддя І інстанції: Тітов О.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022  по справі №520/28330/23
за позовом    ОСОБА_1  
до   Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив:
- визнати протиправними бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України Харківської області стосовно не зарахування періодів роботи з 20.03.1993 по 20.12.1993, з 15.03.1994 по 20.12.1994 та з 02.01.1995 по 20.12.1995 до страхового стажу, а також періоди проходження військової служби з 17.12.2016 по 29.04.2018; з 30.04.2018 по 03.06.2018; з 17.12.2018 по 10.08.2019; з 20.03.2020 по 23.11.2020; з 14.09.2021 по 04.10.2021; з 08.10.2021 по 31.07.2022 на пільгових умовах - один місяць служби за три до страхового стажу ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 20.03.1993 по 20.12.1993, з 15.03.1994 по 20.12.1994 та з 02.01.1995 по 20.12.1995 до страхового стажу, а також періоди проходження військової служби з 17.12.2016 по 29.04.2018; з 30.04.2018 по 03.06.2018; з 17.12.2018 по 10.08.2019; з 20.03.2020 по 23.11.2020; з 14.09.2021 по 04.10.2021; з 08.10.2021 по 31.07.2022 на пільгових умовах - один місяць служби за три до страхового стажу та здійснити перерахунок пенсії починаючи з 08.06.2022, та провести відповідні виплати.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України Харківської області стосовно не зарахування періодів роботи з 20.03.1993 по 20.12.1993, з 15.03.1994 по 20.12.1994 та з 02.01.1995 по 20.12.1995 до страхового стажу, а також періоди проходження військової служби з 17.12.2016 по 29.04.2018; з 30.04.2018 по 03.06.2018; з 17.12.2018 по 10.08.2019; з 20.03.2020 по 23.11.2020; з 14.09.2021 по 04.10.2021; з 08.10.2021 по 31.07.2022 на пільгових умовах - один місяць служби за три до страхового стажу ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 20.03.1993 по 20.12.1993, з 15.03.1994 по 20.12.1994 та з 02.01.1995 по 20.12.1995 до страхового стажу, а також періоди проходження військової служби з 17.12.2016 по 29.04.2018; з 30.04.2018 по 03.06.2018; з 17.12.2018 по 10.08.2019; з 20.03.2020 по 23.11.2020; з 14.09.2021 по 04.10.2021; з 08.10.2021 по 31.07.2022 на пільгових умовах - один місяць служби за три до страхового стажу.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду у справі 520/28330/23.
В частині інших позовних вимог - відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду у справі 520/28330/23 та прийняти в цій частині нове рішення, яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 починаючи з 08.06.2022, та провести відповідні виплати.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що судом першої інстанції обрано неефективний спосіб захисту прав - замість зобов`язання здійснити перерахунок пенсії та провести відповідні виплати, суд першої інстанції зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву позивача.
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 – перебуває на обліку ГУ ПФУ в Харківській області як пенсіонер за віком з 08.06.2022.
Позивач звернувся 26.07.2023 до ГУ ПФУ в Харківській області заявою про зарахування стажу та перерахунок пенсії.
Листами №2000-0202-8/106872 від 07.08.2023, №2000-0202-8/125669 від 11.09.2023, №2000-0202-8/130038 від 19.09.2023 позивачу було відмовлено у зв`язку з відсутністю підстав для зарахування періодів роботи з 20.03.1993 по 20.12.1993, з 15.03.1994 по 20.12.1994 та з 02.01.1995 по 20.12.1995 до страхового стажу, а також періоди проходження військової служби з 17.12.2016 по 29.04.2018; з 30.04.2018 по 03.06.2018; з 17.12.2018 по 10.08.2019; з 20.03.2020 по 23.11.2020; з 14.09.2021 по 04.10.2021; з 08.10.2021 по 31.07.2022 на пільгових умовах - один місяць служби за три.
Не погоджуючись з бездіяльністю ГУ ПФУ в Харківській області позивач звернувся до суду.
Задовольняючи чпстков позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог.
Відмовляючи в частині задоволення позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що вирішення питання про призначення пенсії є виключною компетенцією відповідача, з метою ефективного захисту прав позивача, у цій справі, належним захистом прав є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії, з урахуванням висновків суду.
Щодо позовної вимоги зобов`язати здійснити виплати перерахованої пенсії, суд першої інстанції зазначив, що дана позовна вимога є заявленою на майбутнє, оскільки наразі перерахунок пенсії ще не відбувся, відтак відсутнє порушення прав позивача в цій частині - відмова відповідача у здійсненні нарахованих виплат.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Судова колегія звертає увагу на те, що відповідачем рішення суду першої інстанції не оскаржується, а позивач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду у справі 520/28330/23.
Як зазначено раніше, відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Отже, в межах розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції надається правова оцінка висновкам суду про відмову у задоволенні частини позовних вимог, а саме відмові в задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 починаючи з 08.06.2022, та провести відповідні виплати.
Колегія суддів наголошує, що в іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 сторонами не оскаржується, а тому правова оцінка висновкам суду першої інстанції судовою колегією не надається.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі-Закон №1058-IV).
Згідно з пунктом 2 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058-ІV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у справі, яка розглядається, спір виник щодо права позивача на зарахування періодів роботи з 20.03.1993 по 20.12.1993, з 15.03.1994 по 20.12.1994 та з 02.01.1995 по 20.12.1995 до страхового стажу, а також періоди проходження військової служби з 17.12.2016 по 29.04.2018; з 30.04.2018 по 03.06.2018; з 17.12.2018 по 10.08.2019; з 20.03.2020 по 23.11.2020; з 14.09.2021 по 04.10.2021; з 08.10.2021 по 31.07.2022 на пільгових умовах - один місяць служби за три до страхового стажу, оскільки пенсійний орган не визнав цього права за позивачем.
За результатами розгляду заяви позивача, пенсійним органом листами №2000-0202-8/106872 від 07.08.2023, №2000-0202-8/125669 від 11.09.2023, №2000-0202-8/130038 від 19.09.2023 позивачу було відмовлено у зв`язку з відсутністю підстав для зарахування періодів роботи з 20.03.1993 по 20.12.1993, з 15.03.1994 по 20.12.1994 та з 02.01.1995 по 20.12.1995 до страхового стажу, а також періоди проходження військової служби з 17.12.2016 по 29.04.2018; з 30.04.2018 по 03.06.2018; з 17.12.2018 по 10.08.2019; з 20.03.2020 по 23.11.2020; з 14.09.2021 по 04.10.2021; з 08.10.2021 по 31.07.2022 на пільгових умовах - один місяць служби за три.
Судовим розглядом встановлено та прийнято рішення, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність стосовно не зарахування вищевказаних періодів роботи та в цій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується.
Як видно з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Таким чином, вимоги позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 починаючи з 08.06.2022, та провести відповідні виплати є передчасними, оскільки стосуються розміру пенсійних виплат, який ще не обрахований суб`єктом владних повноважень, який наділений такою дискрецією, наслідки якої можуть бути предметом перевірки судом на відповідність критеріям, визначеним у статті 2 КАС України, а, отже, така вимога спрямована на майбутнє, через, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що судовому захисту підлягає тільки порушене право.
Судова колегія також враховує правову позицію, що міститься, зокрема у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі № 806/965/17 та від 27 вересня 2021 року у справі № 380/8727/20, відповідно до якої у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому особою дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання особою усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.
Із врахуванням вищевикладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанці, що вирішення питання про призначення пенсії із зарахуванням періодів роботи з 20.03.1993 по 20.12.1993, з 15.03.1994 по 20.12.1994 та з 02.01.1995 по 20.12.1995 до страхового стажу, а також періоди проходження військової служби з 17.12.2016 по 29.04.2018; з 30.04.2018 по 03.06.2018; з 17.12.2018 по 10.08.2019; з 20.03.2020 по 23.11.2020; з 14.09.2021 по 04.10.2021; з 08.10.2021 по 31.07.2022 на пільгових умовах - один місяць служби за три до страхового стажу є виключною компетенцією відповідача, а тому з метою ефективного захисту прав позивача, у цій справі, належним захистом прав є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії, з урахуванням висновків суду.
Суд першої інстанції надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та дослухався до усіх аргументів сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.
Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.
За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.
Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 по справі №520/28330/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    Л.В. Любчич