ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2024 року 
м. Київ

справа № 640/19255/21
касаційне провадження № К/990/15125/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А., 
суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві 
на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 лютого 2022 року (головуючий суддя - Аблов Є.В.)
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2023 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Коротких А.Ю.; судді: Сорочко Є.О., Єгорова Н.М.)
у справі № 640/19255/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Естет Прайм Буд»
до Головного управління ДПС у м. Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
У С Т А Н О В И В:
У липні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Естет Прайм Буд» (далі - ТОВ «Естет Прайм Буд», позивач, платник, товариство, підприємство) звернулося до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - ГУ ДПС у м. Києві, відповідач, контролюючий орган, податковий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08 квітня 2021 року № 00260260702 та № 00260230702.
Окружний адміністративний суд м. Києва рішенням від 09 лютого 2022 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2023 року, позов задовольнив. 
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, судові інстанції виходили з того, що висновки контролюючого органу про порушення платником вимог податкового законодавства, викладені в акті перевірки, є безпідставними та спростовуються належним чином оформленими первинними документами.
Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ГУ ДПС у м. Києві звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, покликаючись на порушення судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 лютого 2022 року, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2023 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. 
Мотивуючи касаційну скаргу, податковий орган наголошує на фіктивному характері господарських відносин платника з Товариством з обмеженою відповідальністю «АНТІЛІЯ ЛТД» (далі - ТОВ «АНТІЛІЯ ЛТД») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Д-І-М» (далі - ТОВ «Д-І-М»).
Ухвалою від 02 червня 2023 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС у м. Києві.
Відзив на касаційну скаргу від позивача не надійшов, що, з огляду на частину четверту статті 338 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішень судових інстанцій.
Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судовими інстанціями норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Судовий розгляд встановив, що відповідач провів документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Естет Прайм Буд» з питань дотримання вимог податкового законодавства при декларуванні за листопад 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2017 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2018 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2019 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2020 року, за результатами якої склав акт від 15 лютого 2021 року № 2551/26-15-07-02-02-17/40554658.
Відповідно до висновків акта перевірки податковий орган встановив порушення платником вимог пунктів 44.1, 44.6 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого занижено податок на додану вартість на 1  813 008,00 грн та завищено від`ємне значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту на 6  406 180,00 грн.
На підставі висновків акта перевірки контролюючий орган 08 квітня 2021 року прийняв податкові повідомлення-рішення:
№ 00260260702, яким зменьшив суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, за листопад 2020 року на 6  406  180,00 грн;
№ 00260230702, яким збільшив суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на 2  266  260,00 грн, з яких за податковим зобов`язанням 1  813  008,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 453  252,00 грн.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, Верховний Суд зазначає таке. 
Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з пунктом 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Пунктом 198.3 статті 198 ПК Україна передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (пункт 198.6 статті 198 ПК України).
Пунктом 201.1 статті 201 ПК України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
За приписами статті 1 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Аналіз вказаних норм свідчить, що правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування податкового кредиту виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.
При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.
Судовий розгляд встановив, що позивач в охоплений перевіркою період формував податковий кредит за наслідком придбання послуг будівництва багатоквартирного житлового комплексу з об`єктами громадського призначення в с. Підгірці, Обухівського р-ну, Київської обл. у ТОВ «АНТІЛІЯ ЛТД» та послуг із залучення фізичних та юридичних осіб для придбання об`єктів нерухомості платника, організації продажу квартир у ТОВ «Д-І-М».
Податкові накладні ТОВ «АНТІЛІЯ ЛТД» та ТОВ «Д-І-М», складені за результатами взаємовідносин з позивачем, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Судові інстанції дійшли висновку, що відповідачем не підтверджено факт відсутності у позивача бухгалтерських та інших фінансово-господарських документів, оформлених згідно з вимогами чинного законодавства, що свідчать про реальність здійснення господарських операцій з контрагентами.
Крім того, спростовуючи доводи податкового органу, викладені в акті перевірки, судові інстанції зазначили, що договорами підряду, укладеними між позивачем та ТОВ «АНТІЛІЯ ЛТД», передбачено щомісячне фінансування будівельних робіт та щомісячне складання акта виконаних будівельних робіт, тому платник податку на додану вартість, який постачає послуги з будівництва в рамках такого договору, формує податкові зобов`язання за правилом «першої події», а замовник будівництва формує податковий кредит за такими операціями на підставі податкової накладної, зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Вимоги частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язують суд до активної ролі в судовому процесі, в тому числі до офіційного з`ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.
Разом з тим, судовими інстанціями не надано оцінки доводам податкового органу про ненадання до перевірки первинних документів, які б підтверджували поетапне виконання робіт за договорами генерального підряду на виконання робіт від 12 квітня 2018 року № 12/04-2018-П, від 06 квітня 2017 року № 02/04-2017, від 01 липня 2020 року № 010720-ПЛС-1-ШР, укладеними з ТОВ «АНТІЛІЯ ЛТД», що обумовило висновки відповідача про те, що вказані договори є довгостроковими, у зв`язку з чим податковий кредит з податку на додану вартість визнається на дату фактичного отримання результатів робіт, оформлених актами виконаних робіт.
Крім того, поза увагою судових інстанцій залишилися доводи контролюючого органу, що з наданих до перевірки актів здачі-приймання робіт неможливо встановив, які саме роботи та в якій кількості виконувалися ТОВ «Д-І-М».
На думку Суду, оцінка господарських операцій позивача та його контрагентів у даному випадку вимагає ретельної перевірки обставин їх виконання. 
Суди попередніх інстанцій, посилаючись на окремі надані позивачем первинні документи, не конкретизуючи їх суті та змісту операцій, яких вони стосуються, обмежилися загальним висновком про те, що наявні в матеріалах справи документи бухгалтерського та податкового обліку є достатніми, належними та допустимими доказами для підтвердження реальності здійснення господарських операцій із вказаними контрагентами.
При цьому, судами не здійснено аналіз підтвердження конкретними первинними документами реальності кожної окремої господарської операції із кожним контрагентом та не з`ясовано дійсного економічного змісту за кожною з господарських операцій в розрізі кожного контрагента окремо, не досліджено можливість їх здійснення з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, транспортних засобів тощо.
Установлення наведених обставин є необхідним для перевірки того, чи відображають надані платником первинні документи реальні факти господарської діяльності за спірними правочинами та чи є обґрунтованими доводи податкового органу, покладені в основу висновків акта перевірки, про порушення платником податкового законодавства.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.
Таким чином, постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.
Під час нового розгляду справи суд на підставі встановлених ним обставин та досліджених доказів, з урахуванням принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, повинен дійти висновку про обґрунтованість/безпідставність позовних вимог із відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.
Водночас, Суд зауважує, що відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» ліквідовано Окружний адміністративний суд м. Києва та утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у м. Києві.
Згідно з абзацом третім пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
Враховуючи приписи Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду», розглядувана справа підлягає направленню на новий розгляд до Київського окружного адміністративного суду.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві задовольнити частково. 
Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 лютого 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2023 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до Київського окружного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                І. А. Гончарова
Судді                                                                                                    І. Я. Олендер
          Р. Ф. Ханова