ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2024 р. 	Справа № 520/4284/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Калиновського В.А. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2023 року, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., м. Харків, повний текст складено 15.12.23 року по справі № 520/4284/22
за позовом              ОСОБА_1  
до             Головного управління Національної поліції в Харківській області                     
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просив суд: 
- визнати бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо непритягнення до дисциплінарної відповідальності дізнавача СД ВП №2 ХРУП №1 в Харківській області ОСОБА_2 протиправною;
- визнати бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо непритягнення до дисциплінарної відповідальності дізнавача Відділу дізнання ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 протиправною;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області притягнути до дисциплінарної відповідальності дізнавача СД ВП №2 ХРУП №1 в Харківській області ОСОБА_2 та дізнавача Відділу дізнання ГУНП в Харківській області ОСОБА_3.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2023 у справі № 520/4284/22 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Свою незгоду з рішенням суду обґрунтовує тим, що судом першої інстанції під час розгляду справи було враховано лише обставини, які були наведені відповідачем у відзиві, та не було взагалі враховано доводи позивача щодо дослідження доказів, наявних у матеріалах справи. Посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2023 у справі № 520/4284/22 скасувати та ухвалите нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що в провадженні дізнавача СД ВП №2 ХРУП №1 в Харківській області ОСОБА_2. перебуває декілька кримінальних проваджень за заявами ОСОБА_1 . Одним з них є кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №42021222050000176 від 8 жовтня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 129 Кримінального кодексу України.
Під час проведення допиту позивача дізнавач ОСОБА_2. порушив, на переконання ОСОБА_1 , положення Закону України «Про державну службу» та загалом вів себе неприпустимо. До того ж, інший дізнавач, а саме: дізнавач відділу дізнання ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 у телефонній розмові із позивачем виявила, на думку позивача, незнання чинного законодавства, а також власних посадових обов`язків.
Стосовно указаних осіб ОСОБА_1 подав скаргу до ГУНП в Харківській області, за наслідками розгляду якої указаних службових осіб не було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, хоча ГУНП в Харківській області надало позивачеві відповідь, за наслідками розгляду його скарг.
Позивач зазначає, що спілкуючись недержавною мовою під час проведення процесуальної дії (допит), дізнавач ОСОБА_2 порушив не лише закони та Конституцію України, але й присягу, яку він надавав українському народові. Позивач ніяк не може погодитися із тим, що такий проступок є незначним. Також позивач вважає, що додаткові заняття по вивченню нормативних актів, що регламентують діяльність поліцейських Національної поліції України, не є видом дисциплінарної відповідальності.
Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено доводи щодо безпідставності вимог апеляційної скарги. Відповідач вважає, що застосування до дізнавача СД ВП №2 ХРУП №1 в Харківській області ОСОБА_2 попередження про необхідність дотримання службової дисципліни та проведення додаткових занять по вивченню нормативних актів, що регламентують діяльність поліцейських Національної поліції України, відповідно до ч. 11 ст. 19 Дисциплінарного статуту є цілком достатнім та обґрунтованим, оскільки такі дії розцінюються як незначний проступок та не потребують застосування дисциплінарного стягнення. Зазначає, що дізнавача СД ВП №2 ХРУП №1 в Харківській області ОСОБА_2 та дізнавача Відділу дізнання ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 притягнено до відповідальності та застосовано вид покарання, визначений керівником органу, про що позивача проінформовано у порядку, визначеному Законом України "Про звернення громадян", що свідчить про відсутність оскаржуваної бездіяльності у діях відповідача, та, як наслідок, відсутність правових підстав для задоволення позову. 
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю I групи, має статус потерпілого в досудовому розслідуванні в кримінальному провадженні № 4202122050000176, розпочатому 08.10.2021 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України за заявою ОСОБА_1 від 13.09.2021 за фактом погрози вбивством. 
За твердження позивача, спілкування в межах кримінального провадження дізнавачем ОСОБА_2 з позивачем (заявником в межах кримінального провадження) здійснювалося з порушенням вимог законодавства в частині обов`язку спілкування державною мовою та його недопустимої поведінки. Вказані обставини слугували підставою звернення позивача до органів державної влади, в тому числі до депутатів Верховної Ради України зі скаргою на дії ОСОБА_2 , наслідок чого за депутатськими зверненнями щодо притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності, ГУ НП в Харківській області проведено службове розслідування, дізнавача ОСОБА_2 попереджено про необхідність дотримання нормативних актів, що регламентують діяльність поліцейських Національної поліції України та вимог КПК України під час здійснення досудового розслідування.
Крім того, ОСОБА_1 звертався до ГУНП в Харківській області зі скаргою на дії дізнавача ОСОБА_3 , яка зокрема, як зазначає позивач, безпідставно відмовила йому у наданні доступу до пояснень ОСОБА_2 , незважаючи на те, що він є потерпілим у кримінальному провадженні № 42021222050000176.
Разом з тим, позивач вважає, що оскільки ні за депутатськими зверненнями, ні за зверненням ОСОБА_1 дізнавачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не притягнуто до дисциплінарної відповідальності, вказане свідчить про порушення його прав.
Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо непритягнення до дисциплінарної відповідальності дізнавачів СД ВП №2 ХРУП №1 в Харківській області ОСОБА_2 та Відділу дізнання ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , позивач звернувся до суду з позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем притягнуто дізнавачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до відповідальності та застосовано вид покарання, визначений керівником органу, про що позивача проінформовано у порядку, визначеному Законом України "Про звернення громадян", що свідчить про відсутність оскаржуваної бездіяльності у діях відповідача, та, як наслідок, відсутність правових підстав для задоволення позову.  
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного. 
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (надалі - Закон № 580-VIII).
У відповідності до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VIII, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Згідно з ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Відповідно до ч.1 ст.12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
У відповідності до ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Аналіз вищезазначених норм діючого законодавства свідчить про те, що обов`язковою умовою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення є наявність встановленого факту невиконання чи неналежного виконання ним службової дисципліни, а також наявність обґрунтованих підстав для застосування до працівника органів поліції заходів дисциплінарного стягнення.
Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
З матеріалів справи встановлено, що 23.11.2021 до ГУНП в Харківській області надійшов рапорт начальника ВД ГУНП в Харківській області від 23.11.2021 № 1511/119-49/01-2021 за результатами попереднього розгляду скарги ОСОБА_1 від 28.10.2021 про можливі порушення службової дисципліни, відомчих нормативних актів та кримінального процесуального законодавства України поліцейськими сектору дізнання відділу поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області (далі - ВП № 2 ХРУП № 1) під час здійснення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 4202122050000176, розпочатому 08.10.2021 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України за заявою ОСОБА_1 від 13.09.2021 за фактом погрози вбивством.
В рапорті зазначено, що відділом дізнання ГУНП в Харківській області в межах компетенції проводиться перевірка за зверненням ОСОБА_1 від 28.10.2021 до народних депутатів України ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та депутатської групи «ДОВІРА» Верховної Ради України про можливі неправомірні дії з боку поліцейського сектору дізнання ВП № 2 Харківського РУП № 1 ОСОБА_2 під час здійснення ним досудового розслідування в кримінальному провадженні № 42021225050000176.
В скарзі ОСОБА_1 зазначено, що дізнавачем сектору дізнання ВП № 2 ХРУП № 1 ОСОБА_2 здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, розпочатому за його заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України. Для проведення допиту дізнавач ОСОБА_2 викликав його по телефону. Так як він є інвалідом 1 групи по зору, то потребував допомоги помічника, тому 26.10.2021 о 10:30 прийшов на допит з відповідною особою. На початку допиту дізнавач ОСОБА_2 попросив документи у його помічника, що посвідчують його повноваження, хоча жодних повноважень заявлено не було і помічник лише повинен був допомагати йому у підписанні документів. Законність своїх дій щодо надання помічником документів дізнавач не довів. Спілкування і допит проводився недержавною мовою, чим порушені вимоги статті 29 КПК України, пункту 5 частини 1 статті 8 Закону України «Про державну службу». Неприпустимо поводив себе під час зустрічі, а саме забороняв звертатися до нього за спеціальним званням чи прізвищем, а лише за іменем та по батькові. Його законні вимоги використовувати державну мову не виконував.
Для перевірки викладених у скарзі ОСОБА_1 відомостей, з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин учинення поліцейськими сектору дізнання ВІІ № 2 ХРУП № 1 дисциплінарних проступків, установлення причин і умов їх учинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарних проступків, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків, керуючись статтями 14 та 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-УІІІ «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», відповідно до Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України та Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893, наказом ГУНП в Харківській області від 25.11.2021 № 2344 призначено проведення службового розслідування відносно поліцейських сектору дізнання вказаного територіального підрозділу поліції.
Зі змісту службового розслідування встановлено, що проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42021220500000176 здійснюється дізнавачем сектору дізнання зазначеного підрозділу поліції ОСОБА_2 . Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюють прокурори Слобідської окружної прокуратури міста Харкова Курач Д.О., Сіровицький Д.Л .
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 в мережі Інтернет в месенджері Telegram спілкується в чаті « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». 13.09.2021 між учасниками чату велася дискусія щодо політичних подій, які відбувалися в Україні у 2014 році. Як учасник зазначеного чату він виклав відео-фрагмент інтерв`ю ОСОБА_13, у якому останній висловив свою думку щодо вступу України до НАТО, зазначивши, що це є екзистенціальною погрозою. На вказану інформацію учасник чату з ніком «ІНФОРМАЦІЯ_3» надіслав повідомлення, у якому містилася інформація, що його існування для нього є екзистенціальною погрозою і він має намір це виправити. Зазначене повідомлення він зрозумів як погрозу своєму життю та здоров`ю, яка була висловлена публічно. На підтвердження ОСОБА_1 надав роздруківку з чату, яка долучена до матеріалів кримінального провадження.
ОСОБА_1 є потерпілим у кримінальному провадженні № 42021220500000176 (26.10.2021 дізнавачем вручена пам`ятка про процесуальні права та обов`язки потерпілого).
ОСОБА_1 допитано в якості потерпілого про обставини вчиненого відносно нього кримінального правопорушення. У протоколі допиту зазначено, що процесуальна дія проводилася у присутності ОСОБА_14 , потерпілий побажав давати покази українською мовою та викладати їх під запис. Послуг перекладача не потребував. Спосіб ознайомлення потерпілого зі змістом протоколу не зазначений. Також не зазначено перед підписом наявність або відсутність з боку потерпілого зауважень та доповнень до письмового протоколу.
Відповідно до інформації, зазначеної в скарзі ОСОБА_1 , останній через фізичні вади не міг особисто підписати протокол, тому на допит прийшов із помічником.
В матеріалах кримінального провадження маються наступні документи: копія довідки МСЕК серії 12ААБ № 733123, відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є інвалідом І групи по зору; лист громадської організації «Харківський центр реабілітації молодих інвалідів та членів їх сімей «Право вибору» від 19.11.2021 № 63, відповідно до якого встановлено, що зазначений Центр надає соціальну послугу №021.0 «Фізичний супровід осіб з інвалідністю, які мають порушення опорно-рухового апарату та пересуваються на кріслах колісник, з інтелектуальними, сенсорними, фізичними, моторними, психічними та поведінковими порушеннями» згідно наказу Міністерства соціальної політики України від 23.06.2020 № 429 та Закону України «Про соціальні послуги» за рахунок осіб, направлених на громадські роботи. Так як ОСОБА_1 є інвалідом І групи по зору, він користується послугами супроводу з 2019 року згідно його заяви, документам МСЕК, Індивідуальній програмі реабілітації. 26.10.2021 його супроводжувала соціальний робітник служби супроводу ОСОБА_14 , яка працювала в зазначеному Центрі по договору від 30.09.2021 № 289 на підставі направлення на громадські роботи міським Центром зайнятості.
У ході службового розслідування опитаний дізнавач сектору дізнання ВП № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_2 , який будучи ознайомлений із наказом ГУНП в Харківській області від 25.11.2021 №2344 про призначення і проведення службового розслідування, надав наступні пояснення.
Ним здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №42021222050000176, розпочатому 08.10.2021 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України за зверненням ОСОБА_1 .
З метою проведення слідчої дії за участю ОСОБА_1 , а саме його допиту в якості потерпілого, останній був викликаний ним по телефону відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 КПК України на 26.10 о 10:30. ОСОБА_1 прибув в зазначений день та час у супроводі невідомої жінки, яка потім представилася як ОСОБА_14 . Перед початком допиту ОСОБА_1 спілкувався виключно російською мовою, тому він спілкувався із ним мовою, прийнятною для сторін, тобто російською. Розмова велася стосовно його особистості ( ОСОБА_1 висловлював свою думку щодо його розумових здібностей), виражав незадоволення тим, як він здійснюю досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні за його зверненням. Після того як він попросив ОСОБА_14 надати документи, що посвідчують її особу, так як відповідно до п.1 ч. 3 ст. 104 КПК України, дані присутньої особи вносяться до протоколу допиту, ОСОБА_1 наказав ОСОБА_14 не надавати йому ніяких документів і запитав, з яких підстав вона це повинна робити. Коли він зробив ОСОБА_1 зауваження за нетактовну поведінку, потерпілий знову перейшов на його особистість. Він повторно зробив ОСОБА_1 зауваження і попросив надати персональні дані та покази за фактом вчиненого відносно нього кримінального правопорушення. І в цей час ОСОБА_1 зробив йому зауваження, що він розмовляє недержавною мовою, при цьому використовував російську мову.
Перейшовши на державну мову, він надав ОСОБА_1 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, від зачитування змісту якої ОСОБА_1 відмовився, відповівши, що він знає свої права та обов`язки. Після цього українською мовою почав під запис надавати свої персональні дані та покази. Після того як ОСОБА_1 закінчив давати покази, він запитав у нього, яким чином той буде ознайомлюватися із протоколом допиту, на що ОСОБА_1 відповів, що зробив аудіозапис своїх показів і попросив у ОСОБА_14 допомоги при підписанні процесуальних документів - пам`ятки потерпілого та протоколу допиту. Підписання документів відбувалося шляхом постановки ОСОБА_14 його руки на відповідну графу в документі, в якій потрібно поставити підпис. Зауважень і доповнень за результатами проведення слідчої дії від ОСОБА_1 не надійшло.
В частини звернення ОСОБА_1 до нього як до дізнавача за прізвищем, він попросив звертатися за ім`ям та по батькові, але ОСОБА_1 став звертатися «пане лейтенанте».
На поставлені дізнавачу ОСОБА_2 членом комісії додаткові питання останній показав наступне. На питання: «З якого моменту встановили у ОСОБА_1 фізичні вади зору?» відповів: «Коли побачив ОСОБА_1 в приміщенні відділу поліції в темних окулярах і в супроводі особи, але довідку про те, що він є інвалідом по зору І групи, отримав від ОСОБА_1 після 26.10.2021. Процесуальні документи він підписував особисто вищезазначеним шляхом». На питання: Який процесуальний статус має в кримінальному провадженні ОСОБА_14 .?», відповів: «Станом на 26.10.2021 процесуальний статус ОСОБА_14 в цьому кримінальному провадженні визначений не був, оскільки ні вона, ні ОСОБА_1 ніяких документів не надали 26.10.2021. Пізніше 19.11.2021 на його запит в порядку ст. 93 КПК України з Харківського Центру реабілітації молодих інвалідів та членів їх сімей «Право вибору» отриманий лист, відповідно до якого соціальний робітник служби супроводу ОСОБА_14 26.10.2021 здійснювала фізичний супровід ОСОБА_1 як особи з інвалідністю». На питання: «Чому ОСОБА_14 була присутня на слідчій дії 26.10.2021» надав відповідь: «Бо як заявив ОСОБА_1 , він знає свої процесуальні права, а тому вважав, що присутність ОСОБА_14 документально аргументована.
Але з причин заборони з боку ОСОБА_1 надати ОСОБА_14 відповідні документи, остання їх не надала. З цих причин ним був зроблений запит до Харківського Центру реабілітації молодих інвалідів та членів їх сімей «Право вибору». Опитана під час службового розслідування ОСОБА_14 , показала, що 26.10.2021 супроводжувала ОСОБА_1 до територіального підрозділу поліції, розташованому в Слобідському районі м. Харкова. Знаходячись у службовому кабінеті разом із ОСОБА_1 , останній до початку слідчої дії спілкувався із дізнавачем ОСОБА_2 російською мовою, дізнавач відповідно, поки ОСОБА_1 не зробив дізнавачу зауваження, що він під час виконання службових обов`язків повинен спілкуватися державною мовою. Після цього дізнавач ОСОБА_2 спілкувався із ними виключно державною мовою. Під час з`ясування їх персональних даних, дізнавач попросив надати документи, що посвідчують їх особу. Коли вона хотіла надати свій паспорт громадянина України і трудовий договір, ОСОБА_1 заборонив їй це робити, кажучи, що дізнавач не має права просити у неї документи. Але потім вона все ж таки надала свій паспорт. ОСОБА_1 не надав дізнавачу ніяких документів. По закінченню допиту ОСОБА_1 не просив зачитати йому вголос дані, внесені з його слів до протоколу допиту. Лише попросив у неї допомоги в підписанні документів (пам`ятки потерпілого та протоколу допиту), яка полягала в тому, що вона ставила його руку на відповідний рядок в документі і він власноруч ставив свій підпис. Звертатися до себе дізнавач ОСОБА_2 просив ОСОБА_1 за ім`ям та по батькові. До того ОСОБА_1 звертався до нього за прізвищем.
Аналізуючи пояснення лейтенанта поліції ОСОБА_2 , дисциплінарна комісія дійшла висновку, що він усвідомлює та визнає свою провину за спілкування з потерпілим ОСОБА_1 недержавною мовою під час виконання своїх службових обов`язків, чим порушив вимоги Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», а також вимоги кримінального процесуального кодексу України в частині ознайомлення і підписання протоколу процесуальної дії потерпілим ОСОБА_1 , який має фізичні вади і з цих причин не може особисто підписати протокол, а тому ознайомлення такої особи з протоколом здійснюється у присутності її захисника (законного представника), який своїм підписом засвідчує зміст протоколу та факт неможливості його підписання особою.
Таким чином, під час проведення службового розслідування встановлено, що дізнавачем сектору дізнання ВІЇ № 2 Харківського РУП № 1 лейтенантом поліції ОСОБА_2 під час здійснення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 42021220500000176, розпочатому 08.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України порушені вимоги частин 4, 5 статті 104 КПК України. Також дізнавачем ОСОБА_2 порушені вимоги підпункту 1 пункту 3 розділу V Положення про організацію діяльності підрозділів дізнання органів Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20.05.2020 № 405, відповідно до якого: «Під час здійснення дізнання дізнавач зобов`язаний дотримуватися вимог Конституції України, КПК України та законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та інших нормативно - правових актів з питань досудового розслідування».
У відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» особи начальницького (середнього і вищого) складу Національної поліції України, інших правоохоронних та розвідувальних органів, посадові особи інших органів, яким присвоюються спеціальні звання зобов`язані володіти державною мовою та застосовувати її під час виконання службових обов`язків.
Відповідно до вимог статті 16 цього Закону, мовою нормативних актів, документації, діловодства, службової діяльності та спілкування з громадянами України в органах правопорядку, розвідувальних органах, державних органах спеціального призначення з правоохоронними функціями є державна мова. З особою, яка не розуміє державної мови, працівник органу правопорядку, розвідувального органу, державного органу спеціального призначення з правоохоронними функціями може спілкуватися мовою, прийнятною для сторін, а також за допомогою перекладача.
Згідно пояснень ОСОБА_14 та дізнавача ОСОБА_2 , останній спілкувався 26.10.2021 із ОСОБА_1 мовою, прийнятною для сторін і після того, як останній зробив йому зауваження, відразу ж перейшов на державну мову.
Разом з тим, дізнавач ОСОБА_2 зобов`язаний застосовувати державну мову під час виконання службових обов`язків. І якщо особа не розуміє державної мови і просить спілкуватися мовою, прийнятною йому, поліцейський спілкується зазначеною мовою або за допомогою перекладача.
Тому в його діях вбачаються порушення вимог пункту 7 частини 1 статті 9 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної».
За висновком службового розслідування вказані порушення вимог відомчих нормативних актів та кримінального процесуального законодавства України допущені зазначеним дізнавачем розцінюються як порушення службової дисципліни.
Обставинами, що пом`якшують вину дізнавач ОСОБА_2 відповідно до вимог ч. 4 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, є усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку та відсутність дисциплінарних стягнень. Обставин, що обтяжують вину зазначеного поліцейського відповідно до вимог ч. 6 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, не встановлено.
Наслідком порушення службової дисципліни стало неналежне проведення та оформлення процесуальної дії за участю потерпілого ОСОБА_1 в кримінальному провадженні № 4202122050000176.
Застосування недержавної мови дізнавачем сектору дізнання ОСОБА_2 при спілкуванні з потерпілим ОСОБА_1 під час виконання службових обов`язків, тяжких наслідків у кримінальному провадженні за собою не потягло.
На підставі викладеного, за результатами оцінки матеріалів, отриманих та вивчених в ході проведення службового розслідування, дисциплінарна комісія зробила висновок, що за вчинення незначного дисциплінарного проступку, що виразилось у порушені вимог частин 4, 5 статті 104 КГ1К України та підпункту 1 пункту З розділу V Положення про організацію діяльності підрозділів дізнання органів Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20.05.2020 № 405 в частині не дотримання вимог КПК 10 України, порушення вимог пункту 7 частини 1 статті 9 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» під час здійснення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 4202122050000176, дізнавач сектору дізнання ВП № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_2 , відповідно до частини 11 статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України підлягає попередженню про необхідність дотримання службової дисципліни.
Таким чином за результатами проведеного службового розслідування дізнавача ВП № 2 Харківського РУП № 2 ОСОБА_2 попереджено про необхідність дотримання службової дисципліни, відомчих нормативних актів і вимог кримінального процесуального законодавства України та недопущення аналогічних недоліків в подальшій службовій діяльності.
Також, колегія суддів встановила, що за скаргами ОСОБА_1 від 24.11.2021 та від 21.01.2022 щодо можливих порушень службової дисципліни та діючого законодавства України дізнавачем ВД ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 під час розгляду його попередніх звернень, проведено службову перевірку. Так, під час проведення службового розслідування дізнавачем ВП № 2 Харківського РУП № 2 ОСОБА_2 02.12.2021 надано письмове пояснення щодо викладених фактів.
Згідно зі ст. 222 КПК України відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого, дізнавача, прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим. Такого дозволу вищезазначеним дізнавачем надано не було
24.11.2021 позивачу було відмовлено в наданні копії цих пояснень дізнавачем відділу дізнання ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , оскільки в поясненні дізнавача сектору дізнання ВП № 2 Харківського РУП № 1 ОСОБА_2 могла міститися інформація з обмеженим доступом. Це інформація про персональні дані дізнавача, а також інформація, що містить відомості досудового розслідування, за розголошення яких ст. 387 (Розголошення даних оперативно-розшукової діяльності, досудового розслідування) КК України передбачена кримінальна відповідальність.
Тож ОСОБА_3 попередньо відмовила заявнику в наданні доступу до пояснень дізнавача ОСОБА_2 до їх фактичного отримання та визначення виду зазначеної інформації згідно з чинним законодавством України. У подальшому копія пояснення дізнавача ОСОБА_2 надана позивачу, за виключенням інформації з обмеженим доступом, а саме інформації про особу, зазначену в ст. 11 Закону України «Про інформацію». Про результати перевірки і прийняті рішення позивача проінформовано письмово 22.12.2021 за вих. № Р-169ур.л./119-9/01-2021, Р-852ез/119-49/01-2021 та 18.02.2022 за вих. № Р-19./119-49/01-2022. Вказані обставини встановлені судом в першій інстанції та не заперечуються позивачем.
Судом першої інстанції було встановлено, що скарги позивача розглянуто відповідачем по суті, призначено та проведено службове розслідування та службову перевірку, про результати розгляду скарг позивача проінформовано письмово у відповідності до вищенаведених приписів Закону. На запит позивача також надано пояснення дізнавача ОСОБА_2 , за виключенням інформації з обмеженим доступом з урахуванням приписів ст. 222 КПК.
Зі змісту позовних вимог, позивач просив визнати протиправним бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо непритягнення до дисциплінарної відповідальності дізнавача СД ВП №2 ХРУП №1 в Харківській області ОСОБА_2 та дізнавача Відділу дізнання ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 та притягнути їх до дисциплінарної відповідальності. Колегія суддів вважає, що дані вимоги є такими що не підлягають задоволенню та нічим не підтверджені з боку позивача.
Відповідно до частини 11 статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у разі вчинення поліцейським незначного проступку керівник може обмежитися його попередженням про необхідність дотримання службової дисципліни.
Тобто, як правильно зазначено судом першої інстанції, рішення про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності приймається керівником, незважаючи на те, на підставі чого розпочато дисциплінарне провадження.
Колегія суддів встановила, що ОСОБА_2 за наслідками проведення службового розслідування було попереджено про необхідність дотримання службової дисципліни, відомчих нормативних актів і вимог кримінального процесуального законодавства України та недопущення аналогічних недоліків в подальшій службовій діяльності. (підтверджується висновком службового розслідування). Також з вищезазначеними поліцейськими: дізнавачем СД ВП №2 ХРУП №1 в Харківській області ОСОБА_2. та дізнавачем Відділу дізнання ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 проведені додаткові заняття по вивченню нормативних актів, що регламентують діяльність поліцейських Національної поліції України.
З огляду на зазначене, застосування до дізнавача СД ВП №2 ХРУП №1 в Харківській області ОСОБА_2 попередження про необхідність дотримання службової дисципліни та проведення додаткових занять по вивченню нормативних актів, що регламентують діяльність поліцейських Національної поліції України, відповідно до ч.11 ст. 19 Дисциплінарного статуту є цілком достатнім та обґрунтованим, оскільки такі дії розцінюються як незначний проступок та не потребують застосування дисциплінарного стягнення.
Згідно висновків Верховного Суду, що неодноразово висловлювалися, зокрема, у постановах від 28.10.2021 у справі № 520/1578/2020, від 07.12.2021 у справі №120/278/20-а, від 19.05.2022 у справі №480/4079/18, від 26.05.2022 у справі №420/3630/20, від 07.07.2022 у справі №460/5545/20 обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен врахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо. Застосування дисциплінарного стягнення здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує доведення останньою неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що дізнавача СД ВП №2 ХРУП №1 в Харківській області ОСОБА_2. та дізнавача Відділу дізнання ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 притягнуто до відповідальності та застосовано спосіб реагування, визначений керівником органу, в межах його дискреції про що позивача було проінформовано у порядку, визначеному Законом України "Про звернення громадян", а тому в оспорюваних діях відповідача відсутня бездіяльність у діях відповідача щодо непритягнення до дисциплінарної відповідальності дізнавів.
Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, проаналізувавши матеріли справи, доводи позивача та відповідача, дійшов правильного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів, переглянувши у межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами норм матеріального та  процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2023 по справі № 520/4284/22 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.  
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2023 по справі № 520/4284/22 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.М. Мінаєва 	
Судді	   	З.О. Кононенко    В.А. Калиновський