КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
Справа № 760/6698/24                                                                       Головуючий в суді І інстанції Горбатовська С.А.
Провадження № 33/824/3571/2024                                                   Головуючийв суді ІІ інстанції Сушко Л.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
15 липня 2024 року                                                                                                    м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Скрицького Анатолія Казимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 14 травня 2024 року, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 725028 від 09 березня 2024 року - 09 березня 2024 року о 03 год. 25 хв. по вул. Уманській, 23 у м. Києві, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «TOYOTA C-HR», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці.) Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, а саме нагрудний персональний відеореєстратор. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 14 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп..
Не погоджуючись з вказаною постановою, адвокат Скрицький А.К., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та провадження у справі закрити на підставі ч. 1 ст.247 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги обгрунтовував тим, що в матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження правомірності зупинки ОСОБА_1 , не доведені до відома водія причини та підстави зупинки, не роз`яснені його процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП.
Разом з тим вказує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.
Вважає також, що у діях працівників поліції наявні порушення правил, визначених п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 року № 1026.
Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги також вказував на те, що матеріали справи не містять ніяких даних про тимчасове затримання транспортного засобу, або відсторонення самого ОСОБА_1 від керування автомобілем.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності - Скрицький А.К. та ОСОБА_1 підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із  ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень представника апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.
Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проте, вимоги вказаного пункту ПДР  ОСОБА_1 дотримано не було.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.
Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 725028 від 09 березня 2024 року - 09 березня 2024 року о 03 год. 25 хв. по вул. Уманській, 23 у м. Києві, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «TOYOTA C-HR», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці.) Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, а саме нагрудний персональний відеореєстратор. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 1);
- на відеозаписі із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на факт порушення водієм вказаних правил ПДР (а.с. 7);
- у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 383822 від 09 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки останній, керуючи транспортним засобом, здійснив рух по тротуару, чим порушив п. 11.13 ПДР України (а.с. 2);
- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.03.2024 року (а.с. 3);
- з рапорту лейтенанта поліції взводу 1 роти 6 батальйону 3 полку 1 УПП у м. Києві Риженко Інни Юріївни від 09.03.2024 року, з якого вбачається, що по вул. Уманській було виявлено транспортний засіб «TOYOTA C-HR», д.н.з. НОМЕР_1 , який здійснював рух по тротуару. За кермом перебував громадянин ОСОБА_1 , при спілкуванні з яким було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки водій відмовився та погодився пройти огляд у лікаря нарколога, проте, перебуваючи в кабінеті ОСОБА_1 всіляко відтягував проходження огляду, відволікався на телефонні розмови та псував бланки згоди на проходження огляду. При неодноразовій спробі заповнити бланк водій відмовився від проходження огляду у встановлений законом спосіб, відтак на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення. Крім того зазначає, що через комендантську годину водія було відсторонено шляхом залишення біля закладу Соціотерапії, а авто залишилось на місці зупинки.
Відповідно до постанови КАС ВС у справі №678/991/17 від 15.11.18 року відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини зупинки автомобіля, є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення.
Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме - ст. 256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Протокол підписаний особою, яка його склала, ОСОБА_1 , крім того, йому було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.
Обставини, зазначені в протоколі узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом із нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, на якому відображені події, які відбувалися 09 березня 2024 року за участю ОСОБА_1 ..
Відеозапис свідчить про дотримання працівником поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.
Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. На відео, що міститься в матеріалах справи, зафіксовані подія правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження правомірності зупинки ОСОБА_1 , не доведені до відома водія причини та підстави зупинки, не роз`яснені його процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП, суд апеляційної інстанції відхиляє з огляду на наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
При цьому, як вбачається з матеріалів справи, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 383822 від 09 березня 2024 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки останній, керуючи транспортним засобом, здійснив рух по тротуару, чим порушив п. 11.13 ПДР України, що свідчить про законність зупинки транспортного засобу працівниками поліції. Зазначена постанова набрала законної сили та ОСОБА_1 не оскаржувалась.
Крім того, на відеозаписах із нагрудних відеореєстраторів працівників поліції зафіксовано, що автомобіль знаходиться на місці пригоди з працюючим двигуном та увімкненим світлом фар.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не були роз`яснені його процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами справи, а саме зафіксованим моментом відеозапису відеореєстратора працівника поліції (01:59:11), з якого вбачається, що водію були роз`яснені його процесуальні права та обов`язки.
Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки водій пояснював працівникам поліції, що рухався із території парку у пошуках цілодобової аптеки, про що аналогічно заявила і пасажирка транспортного засобу.
Більше того, такі доводи спростовуються постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 383822 від 09 березня 2024 року, якою водія притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП саме за здійснення керування транспортним засобом по тротуару, щодо чого ОСОБА_1 не висловлював жодних заперечень.
Також суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що у діях працівників поліції наявні порушення правил, визначених п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 року № 1026, адже долучені відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції стосуються саме обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, які фіксують перебіг подій за участі ОСОБА_1 , а саме його зупинку, подальші дії та відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі охорони здоров`я, шляхом неодноразового псування бланків, які йому давались на заповнення згоди проходження огляду, постійним відволіканням на телефонні дзвінки, що свідчить про бажання водія уникнути відповідальності.
Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. А на відео зафіксовані подія правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять ніяких даних про тимчасове затримання транспортного засобу, або відсторонення самого ОСОБА_1 від керування автомобілем, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки вказані обставини не є тими істотними порушеннями вимог закону, які б ставили під сумнів висновок суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зважаючи, що про наявність в його діях ознак даного правопорушення вказує сукупність вище наведених доказів.
Разом з тим, як вбачається з рапорту лейтенанта поліції Риженко Інни Юріївни , через комендантську годину водія було відсторонено, шляхом залишення біля закладу Соціотерапії, а авто залишилось на місці зупинки.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Солом`янського районного суду міста Києва від 14 травня 2024 року є законною та обґрунтованою, а тому, апеляційна скарга адвоката Скрицького Анатолія Казимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу адвоката Скрицького Анатолія Казимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 14 травня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено «17» липня 2024 року.

Суддя Київського апеляційного суду                                                              Л.П. Сушко