ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 липня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/5463/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Чепурнова Д.В., Чередниченка В.Є.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року (суддя Юрков Н.О., повне судове рішення складено 12 квітня 2024 року) в справі № 160/5463/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернуся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» про: 
визнання протиправними дій щодо не нарахування та не виплати в день звільнення додаткової винагороди в розмірі, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року, за період з 11 березня 2022 року по 18 липня 2022 року із розрахунку 30000 грн на місяць;
зобов`язання здійснити перерахунок та виплату додаткової винагороди в розмірі, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року, за період з 11 березня 2022 року по 18 липня 2022 року із розрахунку 30000 грн на місяць, з врахуванням фактично виплачених сум;
визнання протиправними дій щодо не нарахування та не виплати в день звільнення додаткової винагороди в розмірі, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року, за період з 19 липня 2022 року по 17 жовтня 2022 року із розрахунку 30000 грн на місяць відповідно відпрацьованого часу;
зобов`язання здійснити перерахунок та виплату додаткової винагороди в розмірі, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року, за період з 19 липня 2022 року по 17 жовтня 2022 року із розрахунку 30000 грн на місяць відповідно відпрацьованого часу;
визнання протиправними дій щодо не нарахування та не виплати в день звільнення грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна у сумі 21637,56 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 578 від 14 серпня 2013 року;
зобов`язання здійснити нарахування та виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна у сумі 21637,56 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 578 від 14 серпня 2013 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 в день звільнення додаткової винагороди в розмірі, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 022 року, за період з 11 березня 2022 року по 18 липня 2022 року із розрахунку 30000 грн на місяць.
Зобов`язано Державну установу «Криворізька виправна колонія (№80)» здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року, за період з 11 березня 2022 року по 18 липня 2022 року із розрахунку 30000 грн на місяць, з врахуванням фактично виплачених сум.
Визнано протиправними дії Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 в день звільнення додаткової винагороди в розмірі, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року, за період з 19 липня 2022 року по 17 жовтня 2022 року із розрахунку 30000 грн на місяць відповідно відпрацьованого часу.
Зобов`язано Державну установу «Криворізька виправна колонія (№80)» здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року, за період з 19 липня 2022 року по 17 жовтня 2022 року із розрахунку 30000 грн на місяць відповідно відпрацьованого часу.
Визнано протиправними дії Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» щодо не виплати ОСОБА_1 в день звільнення грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна у сумі 21637,56 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 578 від 14 серпня 2013 року.
Зобов`язано Державну установу «Криворізька виправна колонія (№80)» здійснити виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна у сумі 21637,56 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 578 від 14 серпня 2013 року.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення в частині задоволених вимог з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
На думку апелянта, оскільки положення постанови № 168 розповсюджуються на осіб, які несуть службу (заступають у наряд чергування тощо, приймають участь в оперативних заходах, несуть варту тощо) в органах і установах кримінально-виконавчої служби, розташованих в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках програми «єПідтримка» тощо, апелянт вважає, що  позивачу правомірно виплачено додаткову винагороду за фактичний час несення служби.
Також вважає, що в період з 19 липня по 18 жовтня 2022 року позивач не мав права на отримання додаткової винагороди з огляду на внесення змін до постанови № 168 постановою Кабінету Міністрів України № 754.
Стосовно виплати позивачу грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна вказує, що діючим законодавством не встановлений строк звернення для отримання компенсації за належні до видачі предмети речового майна. На думку апелянта, пункт 27 Порядку № 578 вказує на те, що у позивача тільки з моменту звільнення виникає право на отримання такої компенсації, така компенсація не могла бути виплачена саме в день звільнення.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.  
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з подання апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена частково з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 13 червня 1997 року по 30 червня 2023 року проходив службу в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)», остання посада - черговий помічник начальника установи, має спеціальне звання - підполковник внутрішньої служби.
Згідно з повідомленням при звільненні №Ю9/ОС-23 від 29 червня 2023 року позивачу нараховано 35824,21 грн, з них: оклад - 5500,00 грн, звання - 1410,00 грн, вислуга років - 3455,00 грн (50%), особливі умови - 3109,50 грн (30%), компенсація 5464,71 грн (100%), премія за травень 2023 року 150% - 8250,00 грн, премія за червень 2023 року 150% - 8250,00 грн, премія за службу в нічний період за травень - 330,00 грн, премія за службу в нічний період за червень - 55,00 грн, утримано 27726,83 грн, з них: виплати - 21503,13 грн, податок на прибуток - 5464,71 грн, військовий збір - 455,39 грн, профспілковий внесок - 303,60 грн, всього отримано - 8097,38 грн.
10 липня 2023 року позивач отримав від відповідача довідку №6 від 09 липня 2023 року про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна.
Згідно з довідкою компенсація становить 21637,56 грн.
Позивачу згідно з постановою Кабінету Міністрів України №168 здійснені виплату додаткової винагороди за несення служби під час дії воєнного стану у розмірі, який визначається пропорційно та виплачується за фактичний час несення служби відповідно до табелів обліку робочого часу, розрахований у годинах, в розрахунковому (у годинах) місячному періоді проходження служби (24 години на добу).
Відповідно до витягу з наказу ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)» №76/ОС-22 від 26 травня 2022 року «Про виплату додаткової винагороди за несення служби під час дії воєнного стану особам рядового і начальницького складу у травні місяці 2022 року» наказано за час несення служби в період з 11 березня по 25 квітня 2022 року особам рядового і начальницького складу ДУ "Криворізька виправна колонія (№80)" здійснити виплату додаткової винагороди за несення служби під час дії воєнного стану у розмірі, який визначається пропорційно та виплачується за фактичний час несення служби, відповідно до табелів обліку робочого часу, розрахований у годинах, в розрахунковому (у годинах) місячному періоді проходження служби (24 години на добу) та згідно з додатком до наказу.
Відповідно до витягу з наказу ДУ "Криворізька виправна колонія (№80)" №122/ОС-22 від 17 серпня 2022 року "Про виплату додаткової винагороди за несення служби під час дії воєнного стану особам рядового і начальницького складу у серпні місяці 2022 року" наказано здійснити виплату додаткової винагороди за несення служби під час дії воєнного стану у розмірі, який визначається пропорційно та виплачується за фактичний час несення служби в період з 26 квітня по 31 травні 2022 року особам рядового і начальницького складу ДУ "Криворізька виправна колонія (№80)" відповідно до табелів обліку робочого часу та додатку до наказу.
На виконання вимог постанови №168 та враховуючи роз`яснення начальника Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (листи №3.3-1386/Е від 23 травня 2022 року та №3.3-2025/Е від 15 серпня 2022 року) начальником ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)» видано наказ №76/ОС-22 від 26 травня 2022 року та наказ №122/ОС-22 від 17 серпня 2022 року,  на підставі яких позивачу виплачені наступні суми:
- згідно з наказом №76/ОС-22 від 26 травня 2022 року нараховано та виплачено додаткову винагороди за період з 11 березня 2022 року по 25 квітня 2022 року в розмірі 13878,1 грн;
- згідно з наказом №122/ОС-22 від 17 серпня 2022 року нараховано та виплачено додаткової винагороди за період з 26 квітня 2022 року по 31 травня 2022 року в розмірі 10695,36 грн.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність у питанні не нарахування та невиплати позивачеві додаткової винагороди у належному розмірі, тому задовольнив ці позовні вимоги частково.
Також встановивши, що згідно з довідкою Державної установи "Криворізька виправна колонія (№80)" №6 від 09 липня 2023 року про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна позивачу нарахована компенсація, яка становить 21637,56 грн, тобто відповідачем вчинені дії щодо нарахування на день звільнення позивача грошової компенсації, у зв`язку з чим дійшов висновку, що вимога стосовно протиправності дії не підлягає задоволенню.
Проте, оскільки на час розгляду справи компенсації за належні до видачі предмети речового майна у сумі 21637,56 грн залишається не виплаченою, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним захистом порушених прав позивача буде зобов`язання Державну установу «Криворізька виправна колонія (№80)» здійснити виплату позивачу грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна у сумі 21637,56 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 578 від 14 серпня 2013 року.
Відповідачем оскаржене рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог. 
Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведені не в повній мірі обґрунтованими, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)») з 13 червня 1997 року по 30 червня 2023 року.
На час звільнення позивача відповідно до повідомлення при звільненні №Ю9/ОС-23 від 29 червня 2023 року позивачу нараховано 35824,21 грн, з них: оклад - 5500,00 грн, оклад за військовим званням - 1410,00 грн, надбавка за вислугу років - 3455,00 грн (50%), надбавка за особливі умови проходження служби - 3109,50 грн (30%), компенсація - 5464,71 грн (100%), премія за травень 2023 року 150% - 8250,00 грн, премія за червень 2023 року 150% - 8250,00 грн, премія за службу в нічний період за травень - 330,00 грн, премія за службу в нічний період за червень - 55,00 грн, утримано 27726,83 грн, з них: виплати - 21503,13 грн, податок на прибуток - 5464,71 грн, військовий збір - 455,39 грн, профспілковий внесок - 303,60 грн, всього отримано - 8097,38 грн (а.с. 22).
Відповідно до довідки №6 від 09 липня 2023 року про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна розмір компенсації становить 21637,56 грн (а.с. 23).
Наказом Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» від 26 травня 2022 року № 76/ОС-22 встановлено, що за час несення служби в період з 11 березня по 25 квітня 2022 року особам рядового та начальницького складу здійснити виплату додаткової винагороди за несення служби під час дії воєнного стану у розмірі, який визначається пропорційно та виплачується за фактичний час несення служби відповідно до табелів обліку робочого часу, розрахований в годинах, в розрахунковому (в годинах) місячному періоді проходження служби (24 години на добу), та згідно з додатками до наказу (а.с. 62). 
Наказом Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» від 17 серпня 2022 року № 122/ОС-22 наказано здійснити виплату додаткової винагороди за несення служби під час дії воєнного стану у розмірі, який визначається пропорційно та виплачується за фактичний час несення служби, в період з 26 квітня  по 31 травня 2022 року відповідно до табелів обліку робочого часу, та згідно з додатками до наказу (а.с. 64). 
Згідно з наказом № 76/ОС-22 від 26 травня 2022 року позивачу нараховано та виплачено додаткову винагороду за період з 11 березня 2022 року по 31 березня 2022 року в розмірі 6210,82 грн за 154 години, з 01 квітня по 25 квітня 2022 року в розмірі 7667,28 грн, за 40,44 годин, всього за період з 11 березня 2022 року по 25 квітня 2022 року – 13 878,10 грн (а.с. 63).
Згідно з наказом № 122/ОС-22 від 17 серпня 2022 року позивачу нараховано та виплачено додаткову винагороду за період з 26 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року в розмірі 1500,12 грн за 36 годин несення служби, за період з 01 травня 2022 року по 31 травня 2022 року в розмірі 9195,24 грн за 228 годин несення служби, всього за  період з 26 квітня по 31 травня 2022 року – 10 695,36 грн (а.с. 65).
Також судом встановлено, що відповідно до довідки ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)» №6 від 09 липня 2023 року позивачу нарахована грошова компенсація за належні до видачі предмети речового майна в розмірі 21 637,56 грн
Відповідачем не надано доказів виплати позивачу грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна.
Спірним під час апеляційного перегляду справи є такі питання:
1) порядку нарахування додаткової винагороди: або виходячи з фактично відпрацьованої загальної норми робочого часу за місяць, як вважає позивач, або з фактичного часу несення служби, розрахованого у годинах в місячному періоді проходження служби, виходячи з 24 годин на добу, як вважає відповідач;
2) наявності підстав для виплати додаткової винагороди за період з 19 липня 2022 року по 17 жовтня 2022 року;
3) питання виплати грошової компенсації  за належні до видачі предмети речового майна. 
Стосовно питання повноти нарахування та виплати додаткової винагороди за період з 11 березня по 31 травня 2022 року суд зазначає таке.
Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначає Закон України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23 червня 2005 року №2713-IV (далі – Закон №2713-IV).
Частиною першою статті 14 Закону №2713-IV передбачено, що служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.
Відповідно до частини другої статті 23 Закону№2713-IV умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати. 
Згідно з частиною п`ятою статті 23 Закону №2713-IV на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
Порядок виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України затверджено наказом Міністерства юстиції України від 28 березня 2018 року № 925/5, яким передбачено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія.
При виплаті грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного за повний місяць, на кількість календарних днів цього місяця. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: допомога для оздоровлення; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України ухвалено постанову від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - постанова № 168), в пункті 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 3 вказаної постанови Міністерству фінансів України доручено опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.
У пункті 5 цієї постанови зазначено, що вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
Постановою Кабінету Міністрів України № 350 від 22 березня 2023 року внесені зміни до пункту 1 постанови № 168, доповнивши абзац перший після слів «та поліцейським» словами «, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка». 
Постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року №793 внесені, зокрема, такі зміни до постанови №168:
- в абзаці першому пункту 1 постанови слова і цифри "додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно" замінено словами і цифрами "додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць";
- пункт 1 постанови доповнено новим абзацом такого змісту: «Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення»;
- доповнено постанову пунктом 21, яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, до яких відноситься позивач, мають право на додаткову винагороду в розмірі 30000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць. 
Верховним Судом в рішенні від 06 квітня 2023 року у зразковій справі № 260/3564/22 (Пз/990/4/22), залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2023 року, викладений наступний висновок:
- зміст внесених постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року № 793 змін до постанови Кабінету Міністрів України № 168 в частині визначення розміру додаткової винагороди «до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць» замість « 30 000 гривень щомісячно» не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена урядом «пропорційність» із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця;
- указані зміни у правовому регулюванні спірних правовідносин не змінили обсягу права особи на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн на місяць, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України № 168 у первинній редакції, тому суд відхиляє доводи позивача щодо недопустимості застосування постанови Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року № 793 для вирішення цього спору.
Відтак, у справі № 260/3564/22 Верховним Судом та Великою Палатою Верховного Суду сформульовано однозначний висновок, що виплата додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн на місяць відповідно до постанови № 168 залежить від пропорційності відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.
Судом встановлено та не спростовується відповідачем, що ОСОБА_1 у період з 11 березня 2022 року по 31 травня 2022 року відпрацював повний період робочого часу, що дає право позивачу на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн за відповідний відпрацьований період.
Доводи відповідача про правомірність обрахунку розміру додаткової винагороди з прив`язкою до відпрацьованих годин за добу не відповідають правовому висновку, викладеному Верховним Судом та Великою Палатою Верховного Суду в справі № 260/3564/22, який має враховуватися судами відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України.
Також є цілком незмістовними посилання відповідача на роз`яснення Міністерства юстиції України, адже такі роз`яснення не є частиною національного законодавства та не можуть змінювати норми актів Кабінету Міністрів України.
Суд визнає необґрунтованим доводи апелянта про правомірність нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, виходячи з фактичного часу несення служби, розрахованого у годинах в місячному періоді проходження служби, виходячи з 24 годин на добу, з підстав, зазначених вище.
Стосовно питання наявності підстав для виплати позивачу додаткової винагороди за період з 19 липня 2022 року по 17 жовтня 2022 року суд вказує на таке.
Постановою Кабінету Міністрів України від 01 липня 2022 року № 754 «Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168» внесено зміни до постанови № 168, відповідно до яких слова «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка» замінено словами «які несуть службу в органах і установах Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)».
Ця постанова набрала чинності з 01 червня 2022 року.
Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) затверджено наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75, в цьому переліку (з першої до останньої редакції) територіальна громада міста Кривий Ріг відсутня.
Відтак, право позивача на одержання додаткової винагороди в часовому проміжку звужується до 01 червня 2022 року, оскільки з цього часу законодавець пов`язує право на отримання додаткової винагороди особам, які несуть службу у кримінально-виконавчій службі, із несенням служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), тоді як Криворізька міська територіальна громада не входить до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). 
Відтак, в цій частині рішення суду першої інстанції має бути скасовано із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.
Наступним спірним питання є питання виплати позивачу грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна в розмірі 21 637,56 грн.
Частиною п`ятою статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23 червня 2005 року № 2713-IV встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
Порядок виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України затверджено наказом Міністерства юстиції України від 28 березня 2018 року № 925/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 березня 2018 року за № 377/31829, (далі – Порядок № 925/5) пунктом 1 глави 22 розділу ІІ якого встановлено, що днем звільнення зі служби вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення, яка не повинна передувати даті звільнення.
День звільнення вважається останнім днем служби.
Грошове забезпечення виплачується до дня звільнення зі служби включно разом із премією, встановленою у порядку, визначеному главою 13 цього розділу, за результатами оперативно-службової діяльності за останній місяць служби.
Порядок забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2013 року № 578, пунктом 27 якого встановлено, що під час звільнення із служби особам рядового і начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за нього, розрахована із закупівельної вартості, яка діяла на 1 січня року виникнення права на отримання такого майна.
Розмір грошової компенсації за неотримане речове майно визначається пропорційно часу, що минув з моменту виникнення права на отримання речового майна, до дати звільнення із служби (не враховуючи місяць звільнення).
Таким чином, нормативно-правовим актом, який регулює питання забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби, чітко встановлений обов`язок адміністрації у під час звільнення або видати належне особі, що звільняється зі служби, речове майно, або виплати грошову компенсацію.
Відповідно до пункту 4 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Оскільки положення спеціального законодавства не врегульовують усіх питань, які можуть виникати при звільненні зі служби в органах державної кримінально-виконавчої служби України, як-то відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, суд визнає обґрунтованим застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин окремих положень КЗпП (у тій частині, що не врегульована спеціальними для цих правовідносин нормами), що відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 17 лютого 2015 року у справі № 21-8а15, та правовій позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 30 січня 2019 року в справі № 806/2164/16.
Абзацом першим частини першої статті 116 Кодексу законів про працю України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
Враховуючи, що грошова компенсація за належні до видачі предмети речового майна  має бути виплачена особі під час звільнення зі служби, невиплата такої компенсації обумовлює правильний висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання відповідача здійснити виплату позивачу грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна у сумі 21637,56 грн.
Доводи відповідача про те, що діючим законодавством не встановлений строк звернення для отримання компенсації за належні до видачі предмети речового майна, а пункт 27 Порядку № 578 вказує на те, що у позивача тільки з моменту звільнення виникає право на отримання такої компенсації, така компенсація не могла бути виплачена саме в день звільнення, є цілком безпідставними та є власним (відповідача) тлумачення пункту 27 Порядку № 578.
Субсидіарне застосування приведених вище правових норм вказує на те, що така грошова компенсація має бути виплачена під час звільнення особи зі служби, тобто саме у день звільнення, тому невиплата позивачу грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна під час звільнення зі служби обґрунтовано визнана судом першої інстанції протиправною, а належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача виплатити таку компенсацію. 
Невстановлення на законодавчому рівні строку звернення за отриманням компенсації немає правового значення в контексті спірних правовідносин та не спростовує обов`язок відповідача виплатити цю компенсацію у день звільнення особи зі служби.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині питання виплати позивачу додаткової винагороди за період з 19 липня 2022 року по 17 жовтня 2022 року, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в цій частині із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цієї частини позовних вимог.
В іншій частині позовних вимог судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави скасування рішення в цій частині.
Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року в справі № 160/5463/24 задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року в справі № 160/5463/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії скасувати в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати додаткової винагороди за період з 19 липня 2022 року по 17 жовтня 2022 року.
Ухвалити в цій частині нове рішення.
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» про визнання протиправними дій щодо не нарахування та не виплати в день звільнення додаткової винагороди в розмірі, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року, за період з 19 липня 2022 року по 17 жовтня 2022 року із розрахунку 30000 грн на місяць відповідно відпрацьованого часу; зобов`язання здійснити перерахунок та виплату мені додаткової винагороди в розмірі, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року, за період з 19 липня 2022 року по 17 жовтня 2022 року із розрахунку 30000 грн на місяць відповідно відпрацьованого часу.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття 17 липня 2024 року та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повне судове рішення складено 17 липня 2024 року.
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко