КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 серпня 2024 року
м. Київ
провадження № 22-ц/824/8615/2024
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Євграфової Є. П. (суддя-доповідач), Желепи О. В., Мазурик О. Ф.
розглянув у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою адвоката Оксеня Андрія Вікторовича, в інтересах ОСОБА_1 ,
на рішення Голосіївського районного суду міста Києва 
у складі судді Кордюкової Ж. В.
від 25 січня 2024 року
у цивільній справі № 752/23195/23 Голосіївського районного суду міста Києва
за позовом ОСОБА_2 
до ОСОБА_1 ,
третя особа ОСОБА_3 
про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач є його батьком, позивач навчається в Київському національному економічному університеті ім. Вадима Гетьмана, річна вартість навчання в якому становить 36 600 грн. Зараз його утримує матір, яка оплачує його навчання та інші потреби. Він не може працювати, оскільки навчається на денній формі навчання.
Просив стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання як повнолітнього сина, який продовжує навчання, до досягнення ним 23 років, в розмірі 1/4 від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення ним 23 років.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 25 січня 2024 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на його утримання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 06.11.2023 року і до припинення навчання ОСОБА_2 , але не більш, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.
Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, вважає що судом першої інстанції при винесенні рішення було порушено норми  матеріального та процесуального права, оскільки неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а викладені у рішенні висновки не в повній мірі відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування такого рішення.
Апелянт вказує, що він не заперечує проти сплати аліментів на користь та на утримання свого повнолітнього сина ОСОБА_2 , але станом на складну ситуацію в країні та матеріальне становище в його новій сім`ї він зараз немає можливості сплачувати та надавати допомогу в об`ємі, який було зазначено у позовних вимогах, а саме 1/4 усіх видів доходів.
Звертає увагу, що у нього на утриманні дві малолітні доньки, при цьому станом на подачу апеляційної скарги він безробітній та немає доходів. Станом на подачу апеляційної скарги дружина апелянта взяла в більшій частині на себе можливість утримувати смію, у тому числі двох малолітніх дітей.
Зауважує, що суд першої інстанції не повідомляв його належним чином про розгляд цивільної справи та направили документи після того як судом вже було розглянуто дану справу. Ухвалу та позовну заяву з додатками він отримав запізно, та не зміг скористатись своїми процесуальними правами, що призвело до неправомірного та незаконного ухвалення оскаржуваного рішення. 
У відповідності до вимог п. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки ціна позову у даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Про призначення справи до розгляду у порядку письмового провадження учасники справи повідомлені належним чином: адвокат Оксень А. В. засобами електронного суду, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку (рекомендовані повідомлення про вручення з відміткою про вручення 29.0.2024 року повернулись до суду). 
Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою статті 6 Конвенції, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.
Складовою частиною визначеного статтею 6 Конвенції права на справедливий суд є принцип рівності сторін, який передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є гарантією того, що учасник справи, незалежно від рівня фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх прав та інтересів.
Загальна концепція справедливого судового розгляду, яка охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу, вимагає, щоб особу, щодо якої порушено провадження, було поінформовано про цей факт. Принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Кожній стороні має бути забезпечена можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі із апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження з цього приводу. Під загрозою стоїть упевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, inter alia, на усвідомленні того, що вони мали змогу висловити свою позицію щодо кожного документа в матеріалах справи. Тому на національні суди може покладатися обов`язок з`ясувати, чи були судові повістки або інші документи завчасно отримані сторонами, та, у разі потреби, зафіксувати таку інформацію у тексті рішення. У разі невручення стороні належним чином судових документів вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України», № 37666/13, § 6, 7 від 03 жовтня 2019 року).
Частиною першою статті 8 ЦПК України визначено, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Відповідно до положень ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 
Відповідно до ч.5 ст. 187 ЦПК України ухвала про відкриття провадження у справі постановляється з додержанням вимог частини п`ятої статті 128 цього Кодексу
Відповідно до встановлених ст. 272 ЦПК України вимог до щодо вручення судового рішення, яким у тому числі є ухвала про відкриття провадження у справі, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. При цьому днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі відкрито ухвалою суду від 22 листопада 2023 року й призначено справу до розгляду на 25 січня 2024 року за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін. На а.с. 25 міститься супровідний лист про направлення копії ухвали учасникам провадження, утім повідомлення про вручення такої ухвали сторона у матеріалах справи відсутні. 
Отже оскаржуване судове рішення було постановлено за відсутності доказів належного повідомлення учасників, зокрема відповідача про наявність судового провадження, у наслідок чого відповідача було обмежено у можливості вчасно подати суду свої заперечення що поданого позову. З доданих до апеляційної скарги матеріалів вбачається, що ухвала суду про відкриття провадження була направлена відповідачу 02 лютого 2024 року, тобто вже після ухвалення судового рішення.
Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
За наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги й, відповідно, поважними причини неподання до суду першої інстанції, доказів на яких ґрунтуються заперечення скаржника, щодо обставин, які мали бути встановлені судом під час визначення розміру аліментів. Отже подані скаржником докази відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України приймаються колегію суддів до розгляду, оскільки скаржника, відповідача не було повідомлено належним чином про судовий розгляд у суді першої інстанції.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 досяг повноліття.
З 01.09.2023 року ОСОБА_2 є студентом 1 курсу денної форми навчання факультету маркетингу Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана, строк закінчення навчання 30.06.2027, що підтверджується копією довідки від 19.10.2023 року №5680, освітня послуга є платною.
21.08.2023 року між Київським національним економічним університетом імені Вадима Гетьмана та ОСОБА_3 був укладений договір № 2311123754 про надання за рахунок коштів замовника надання платної освітньої послуги ОСОБА_2  , вартість послуги 146 400 грн., строк навчання 3 роки 10 місяців.
Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи: АДРЕСА_1 , зареєстрований та проживає ОСОБА_2 , який знаходиться на фінансовому утриманні матері.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що відповідач має обов`язок із утримання свого повнолітнього сина до досягнення ним 23 років у зв`язку із продовженням ним навчання, а визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, вважав, що відповідачем не надано будь-яких доказів наявності незадовільного стану здоров`я або наявності у нього на утриманні інших осіб. 
З такими висновками колегія у не погоджується з огляду наступне.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Так, згідно з ч.2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Апелянт не заперечує проти сплати аліментів, водночас просить суд вирішити питання про стягнення аліментів в розмірі 1/8 від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06.11.2023 року і до припинення навчання ОСОБА_2 але не більше, ніж до досягнення ним 23 років. Такий розмір відповідач обґрунтовує важким матеріальним становищем, відсутністю доходів та наявності на утриманні двох малолітніх дітей.
З доданих до апеляційної скарги доказів вбачається, що наступне.
Згідно довідки ПФУ, трудової книжки та відомостей з державного реєстру фізичних осіб платників податків за 2022-2023 роки, відповідач звільнився із останнього місця роботи у липні 2023 року (а.с 48-66) та з цього часу не має доходів.
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб (а.с.69) та копій свідоцтв про народження (а.с. 70 -71) відповідач має на утриманні двох дітей 2018 та 2009 років народження. 
Заперечень щодо наведених доказів, які відповідач подав на підтвердження  матеріального становища, позивачем та третьою особою не подано, як і будь яких інших доказів, які б свідчили про фінансову спроможність відповідача сплачувати аліменти (придбання нерухомого чи рухомого майна, тощо).
Зважаючи на наведене, колегія суддів приймає до уваги матеріальне становище апелянта та наявність батьківського обов`язку утримання двох неповнолітніх доньок, які також потребують матеріального забезпечення, й вважає, що за таких обставин аліменти на повнолітнього сина відповідача мають становити 1/8 частину  з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно починаючи із 06.11.2023 року (день подачі позову) .
Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК Українипорушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Оскільки рішенням суду першої інстанції було стягнуто з відповідача на користь держави судові витрати (судовий збір)  у розмірі 1073 грн 60коп., за подання апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 1610 грн 40 коп, відповідно за наслідками апеляційного перегляду  скаржнику (відповідачу) підлягає компенсації за рахунок держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката Оксеня Андрія Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1  задовольнити.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 січня 2024 року скасувати, ухвалити нове рішення. 
Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ), аліменти в розмірі 1/8 частки заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 06.11.2023 і до закінчення ОСОБА_2 навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років.
Компенсувати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) за рахунок держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Судді                                                                                                                     Є. П. Євграфова
 
                                                                                                                               О. Ф. Мазурик
 
                                                                                                                               О. В. Желепа