КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа № 755/8710/23                                                                              Головуючий у 1 інстанції Арапіна Н.Є.
Провадження №22-ц/824/9701/2024                                                      Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
17 липня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Слюсар Т.А., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 29 січня 2024 року у справі за позовом акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2023 року АТ КБ «Глобус» звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що 11.04.2016 між ПАТ «КБ «ГЛОБУС» та ОСОБА_1 було укладено договір на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки шляхом подачі заяви-анкети на приєднання до вказаного договору, яким встановлено ліміт овердрафту. 
Відповідно до умов договору банком відкрито позичальнику картковий рахунок № НОМЕР_1 за програмою кредитування овердрафт «ЗАПАСОЧКА» для фізичних осіб клієнтів ПАТ «КБ «ГЛОБУС» та встановлено ліміт дозволеного овердрафту у розмірі 50 000 грн на період з 11 квітня 2016 року по 10 квітня 2018 року з фіксованою процентною ставкою в разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування 36 % та процентною ставкою в пільговий період кредитування (річних) 0,000001%. 
22 червня 2017 року позичальником додатково подано заяву-анкету № 122/VIP на приєднання до договору, відповідно до якої збільшено ліміт овердрафту та зменшено строк дії ліміту овердрафту, а саме: сума ліміту овердрафту становить у розмірі 100 000 грн; строк дії ліміту овердрафту 12 місяців з 23 червня 2017 року по 22 червня 2018 року, фіксована процентна ставка в разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування 36 %, процентна ставка в пільговий період кредитування (річних) 0,000001%. 
10 січня 2018 року позичальником додатково подано заяву-анкету № 26/11 на приєднання до договору, відповідно до якої збільшено ліміт овердрафту та зменшено строк дії ліміту овердрафту, а саме: сума ліміту овердрафту становить у розмірі 115 000 грн; строк дії ліміту овердрафту 12 місяців з 10 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, фіксована процентна ставка в разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування 36 %, процентна ставка в пільговий період кредитування (річних) 0,000001%. 
Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 01 травня 2023 року виникла заборгованість у розмірі 167 918,36 грн, яка складається із строкової заборгованості по кредиту у розмірі 115 000 грн, простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 52 516,02 грн, строкової заборгованості по процентам у розмірі 3 969,86 грн, простроченої заборгованості по процентам у розмірі 48 546,16 грн. 
На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 29 січня 2024 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з даним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту встановлення обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження відкриття їй рахунку, первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували видачу кредиту, а також доказів, підтверджуючих наявність заборгованості у визначеному позивачем розмірі.
Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що матеріали справи містять належні та допустимі докази факту утворення та існування заборгованості. 
Суд не звернув уваги, що в підписаних заявах - анкетах погоджений сторонами строк ліміту овердрафту розпочав свій відлік 11.04.2016 та завершився 31.12.2018.
Початок перебігу позовної давності про стягнення заборгованості пов`язаний із завершенням погодженого між сторонами строку дії ліміту овердрафту.
Таким чином, вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, що є окремою та самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Крім того, вказує, що доказів того, що позовна давність, встановлена законом, була збільшена за домовленістю сторін позивач суду не надав.
Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк не надходив.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, 11 квітня 2016 року між позивачем та відповідачем укладено договір на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки шляхом подачі заяви-анкети №29/65 про приєднання до вказаного договору, яким встановлено ліміт овердрафту у розмірі 50 000 грн на період з 11 квітня 2016 року по 10 квітня 2018 року з фіксованою процентною ставкою в разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування 36 % та процентною ставкою в пільговий період кредитування (річних) 0,000001%.
22 червня 2017 року позичальником додатково подано заяву-анкету № 122/VIP на приєднання до договору, відповідно до якої збільшено ліміт овердрафту та зменшено строк дії ліміту овердрафту, а саме: сума ліміту овердрафту становить у розмірі 100 000 грн; строк дії ліміту овердрафту 12 місяців з 23 червня 2017 року по 22 червня 2018 року, фіксована процентна ставка в разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування 36 %, процентна ставка в пільговий період кредитування (річних) 0,000001%..
10 січня 2018 року позичальником додатково подано заяву-анкету № 26/11 на приєднання до договору, відповідно до якої збільшено ліміт овердрафту та зменшено строк дії ліміту овердрафту, а саме: сума ліміту овердрафту становить у розмірі 115 000 грн; строк дії ліміту овердрафту 12 місяців з 10 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, фіксована процентна ставка в разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування 36 %, процентна ставка в пільговий період кредитування (річних) 0,000001% (а.с. 11,12).
02 травня 2023 року позивачем направлено відповідачу досудову вимогу про погашення заборгованості.
Відповідно до наданого ПАТ «КБ «Глобус» розрахунку у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань, яка станом на 01 травня 2023 року виникла заборгованість у розмірі 167 918,36 грн, яка складається із строкової заборгованості по кредиту у розмірі 115 000 грн, простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 52 516,02 грн, строкової заборгованості по процентам у розмірі 3 969,86 грн, простроченої заборгованості по процентам у розмірі 48 546,16 грн.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зазначена позивачем сума заборгованості визначена на підставі наданих доказів щодо її нарахування, які відповідачем не спростовано.
Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками суду першої погоджується, оскільки вони відповідають обставинам справи та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Звертаючись з позовом АТ «КБ «Глобус» посилався на укладений з ним договір на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки шляхом подачі заяви-анкети на приєднання до вказаного договору, яким встановлено ліміт овердрафту.
На підтвердження обставин укладення кредитного договору позивач надав копію договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки ПАТ «КБ «Глобус» (для фізичних осіб), з додатками, копію заяви-анкети № 26/07 на приєднання до договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки ПАТ «КБ «Глобус» (для фізичних осіб) від 11 квітня 2016 року, яка була підписана ОСОБА_1 , копію заяви-анкети № 122/VIP на приєднання до договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки ПАТ «КБ «Глобус» (для фізичних осіб) від 23 червня 2017 року, яка була підписана ОСОБА_1 , копію заяви-анкети№ 26/11 на приєднання до договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки ПАТ «КБ «Глобус» (для фізичних осіб) від 23 червня 2017 року, яка була підписана ОСОБА_1 .
При цьому вказані заяви-анкети на приєднання до договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки ПАТ «КБ «Глобус» (для фізичних осіб) містять всі істотні умови договору кредиту, зокрема, щодо розміру кредиту, строку кредитування і розміру процентів.
Також, ПАТ «КБ «Глобус» було надано копію довідки про розрахунок орієнтованої сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, паспорта споживчого кредиту, в яких також визначено умови кредитування.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає безпідставними посилання ОСОБА_1 на недоведеність укладення сторонами кредитного договору та погодження ними умов кредитування.
З наданого позивачем розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 отримала кредит та не виконала свої зобов`язання у повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 01 травня 2023 року виникла заборгованість у розмірі 167 918,36 грн, яка складається із строкової заборгованості по кредиту у розмірі 115 000 грн, простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 52 516,02 грн, строкової заборгованості по процентам у розмірі 3 969,86 грн, простроченої заборгованості по процентам у розмірі 48 546,16 грн.
Посилаючись на необґрунтованість вказаного розрахунку, ОСОБА_1 не надано доказів на його спростування, а також не надано власного розрахунку.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ПАТ «КБ «Глобус».
При цьому колегія суддів також відхиляє посилання на недоведеність обставин щодо надання їй кредитної картки, відкриття їй рахунку, надання кредиту та розміру заборгованості.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження вказаних обставин АТ «КБ «Глобус» надало детальний розрахунок заборгованості по рахунку відповідача, а також виписку по договору, яка і є первинним бухгалтерським документом та підтверджує отримання відповідачем кредиту та користування ним. Окрім цього, із руху коштів убачається, що відповідач активно користувалася кредитними коштами, що підтверджує факт отримання кредитних коштів у відповідності до вимог укладеного договору.
Разом з тим, будучи зобов`язальною стороною, ОСОБА_1 не надала суду доказів на підтвердження виконання нею своїх зобов`язань за договором та відсутності у нього заборгованості.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Судом першої інстанції повно встановлено обставини, що мають значення для справи, висновки суду відповідають наявним у матеріалах справах доказам.
Доводи апеляційної скарги щодо незастосування судом строків позовної давності не можуть бути взяті до уваги, виходячи із наступних обставин.
За змістом статей 256-258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).
Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.
Тлумачення частини третьої статті 267 ЦК України, положення якої сформульовано із застосуванням слова «лише» (аналог «тільки», «виключно»), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження про те, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі, позовна давність судом не застосовується.
Виходячи із основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, принципу рівності правового регулювання окремого виду правовідносин та аналізуючи норми розділу V ЦК України «Строки та терміни. Позовна давність» у їх сукупності, слід дійти висновку про поширення норми частини третьої статті 267 ЦК України як на загальну, так і спеціальну позовну давність.
Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише із наявністю про це заяви сторони.
Суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.
Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-738цс15.
Крім цього, главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України). Згідно ч.1. ст. 257 ЦК України, вказано, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) внесені зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної ради України, 2003 p., NN 40 - 44, ст. 356) доповнити пунктами 12-14 такого змісту: "12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Законом України від 15.03.2022 №2120-ІХ Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану, внесені зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 p., N 40 - 44, ст. 356), а саме: доповнено пунктом 19 такого змісту:
«У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257 - 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».
Таким чином, отримавши позовну заяву разом з доданими до неї матеріалами 04 серпня 2023 року, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням (а.с. 80), ОСОБА_1 не подавала ні відзиву на позовну заяву, ні заяви про застосування строків позовної давності, ні будь - яких інших документів на спростування позовних вимог.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для їх задоволення немає.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні, а отже, слід відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 29 січня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 17  липня 2024  року.

Суддя-доповідач                                                         Д.О. Таргоній
 
Судді:                                                                          С.А. Голуб 
 
Т.А. Слюсар