ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/1343/24                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Падій В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  24 липня 2024 року                                                                         м. Київ
          
   Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
          суддів                                                                                              Кузьменка В.В.,
                                                                                                    Бєлової Л.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання протиправними дій та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,  

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Міністерства оборони України, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просив суд:
-          визнати протиправними дії та скасувати рішення Міністерства оборони України №31/с від 03.11.2023, прийняте у формі Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, в частині не призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 - цивільній дружині загиблого ОСОБА_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок військових дій, що підтверджується довідкою про причину смерті №1839 від 26.02.2023, та повернення її документів на доопрацювання;
-          зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку із загибеллю цивільного чоловіка, з яким вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу, військовослужбовця ОСОБА_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України №31/с від 03.11.2023, прийняте у формі Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в частині не призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 - цивільній дружині військовослужбовця ОСОБА_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується довідкою про причину смерті №1839 від 26.02.2023, та повернення її документів на доопрацювання.
Зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_2 цивільного чоловіка - військовослужбовця ОСОБА_5 та з яким вона проживала однією сім`єю, без реєстрації шлюбу.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якоюу задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.05.2024 відкрито апеляційне провадження за скаргою та призначено до розгляду у порядку письмового провадження на 24.07.2024.
03.06.2024, під № 22314 до суду від сторони позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.
17.06.2024, під № 24258 до суду ІНФОРМАЦІЯ_1 подав письмові пояснення по справі.
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 загинув під час виконання бойового наказу по захисту батьківщини у місті Кремінна Сєвєродонецького району Луганської області. Причиною загибелі стало вогнепальне наскрізне поранення грудної клітини внаслідок військових дій, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 1839 від 26.02.2023 (а.с. 16-17).
По факту загибелі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на ім`я ОСОБА_1 направлено сповіщення про загибель чоловіка ОСОБА_5     № 63 від 27.02.2023 №11/5/63, згідно з яким, позивачку було повідомлено про те, що її чоловік, старший лейтенант ОСОБА_5 загинув поблизу населеного пункту Кремінна Сєвєродонецького району Луганської області. Вказане сповіщення прийшло на ім`я позивачки, як дружині загиблого (а.с. 18).
З метою вирішення питання щодо призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чоловіка - військовослужбовця ОСОБА_5 , позивачка звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою про призначення допомоги (а.с. 117-118). До заяви було додано документи щодо підтвердження проживання однією сім`єю із військовослужбовцем як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, а саме рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова у справі №751/2287/23 від 16.05.2023, яке набрало законної сили 16.06.2023 (а.с. 19-22).
Відповідно до витягу з протоколу   засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 31/с від 03.11.2023, спірну виплату позивачці призначено не було, натомість документи повернуто на доопрацювання з метою надання документів, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підтверджують, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні загиблого, що дають право на отримання одноразової грошової допомоги (а.с. 23-24).
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивачка звернулась до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що коло осіб, які мають право на одержання допомоги, визначене статтею 16-1 Закону № 2011-XII, і до таких належать: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).  Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги має, зокрема, один із подружжя, який не одружився вдруге. Спірну виплату позивачці призначено не було, натомість, документи повернуто на доопрацювання з метою надання документів, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підтверджують, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні загиблого, що дають право на отримання одноразової грошової допомоги. Водночас, статус позивачки, як члена сім`ї - дружини загиблого військовослужбовця встановлений у цій справі, зокрема рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 16.05.2023 у справі № 751/2287/23, відповідно до якого встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу    ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з січня 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_7 (день смерті ОСОБА_5 ).
          Крім того, позивачка   мала статус безробітної, була на утриманні ОСОБА_5 , що підтверджується   копією трудової книжки серії НОМЕР_1 та   випискою з АТ КБ «Приватбанку», наявних   в матеріалах справи. За таких обставин, позивачка підтвердила факт спільного проживання з загиблим військовослужбовцем    ОСОБА_5   однією сім`єю, зокрема, ведення спільного побуту та наявності взаємних прав та обов`язків, а також враховуючи перебування позивачки на утриманні загиблого чоловіка, відтак, суд вважає, що на неї   поширюється дія статті 16-1 Закону № 2011-XII та у неї наявне право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, а тому позов підлягає задоволенню повністю за обґрунтованістю.
Відповідач не погоджується з вказаними висновками суду, оскільки редакція ст. 16-1 Закону № 2011-ХП станом на дату виникнення права на одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_5 встановлювала вичерпний перелік осіб, у яких виникає право на отримання одноразової грошової допомоги, до жодної з яких позивачка не належить. "Цивільна дружина" не належить до жодної із визначених в ст. 16-1 Закону № 2011-ХІІ категорій осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця під час дії воєнного стану, а рішення суду про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, не обумовлює набуття статусу особи, які має право на отримання одноразової грошової допомоги. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу, не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Оскаржуване позивачкою рішення Комісії Міноборони від 03.11.2023, оформлене проколом № 31/с, пунктом 11 якого подані позивачкою документи повернуто на доопрацювання, було прийняте на виконання та у відповідності до положень законодавства, чинного станом на дату виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_5 (чинного станом на ІНФОРМАЦІЯ_2). Викладене свідчить про те, що зазначені вище норми законодавства під час розгляду справи у суді першої інстанції застосовані судом неправильно.
Апелянт вважає, що набрання чинності Законом України від 09.12.2023 № 3515-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги", не відміняє того факту, що законодавство, чинне станом на ІНФОРМАЦІЯ_2, передбачало вичерпне коло осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, і не передбачало права на отримання одноразової грошової допомоги у осіб, які проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу із загиблим військовослужбовцем. Відтак, посилання суду першої інстанції на вказані норми під час ухвалення оскаржуваного рішення є безпідставним.
Та обставина, що позивачка з 2015 не перебуває у трудових відносинах (відповідно до інформації з доданої до позовної заяви трудової книжки) та отримувала грошові перекази на свою банківську картку від ОСОБА_5 не дають підстав для віднесення її до утриманців загиблого військовослужбовця.
З огляду на це, апелянт переконаний, що позивачка не є утриманцем загиблого військовослужбовця у розумінні ст. 16-1 Закону № 2011-ХП та не має права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою КМУ № 168.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, відповідно до змісту частини   1  статті   16 Закону України від 20 грудня 1991 року                        № 2011- XII   «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»   (далі - Закон № 2011-XII, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. 
При цьому, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби (пункт 1 частина 2 статті 16 Закону № 2011-XII).
Відповідно до норм статті 16.1 Закону № 2011-XII, у випадках, зазначених у  підпунктах 1-3  пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до  Закону України  "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Пунктом 9 статті 16.3 Закону № 2011-XII,   визначено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975   (далі - Порядок № 975, в редакції, чинній на момент виникнення спірний правовідносин).
Відповідно до пункту 5 Порядку № 975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.
Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.
Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Пунктом 10 Порядку № 975, встановлено, що члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи: заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
          До заяви додаються копії: документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого);свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту) членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені); свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою); рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста);рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні);постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання.
Відповідно до приписів пункту 13 Порядку № 975, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), пунктом 2 якої установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у  пунктах 1-1-2  цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у  статті 16-1  Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян російської федерації або республіки білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Тож, коло осіб, які мають право на одержання допомоги, визначене саме статтею 16-1 Закону № 2011-XII, і до таких належать: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).
Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 загинув під час виконання бойового наказу по захисту батьківщини у місті Кремінна Сєвєродонецького району Луганської області. Причиною загибелі стало вогнепальне наскрізне поранення грудної клітини внаслідок військових дій, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 1839 від 26.02.2023 (а.с. 16-17).
По факту загибелі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на ім`я ОСОБА_1 направлено сповіщення про загибель чоловіка ОСОБА_5 № 63 від 27.02.2023 №11/5/63, згідно з яким, позивачку було повідомлено про те, що її чоловік, старший лейтенант ОСОБА_5 загинув поблизу населеного пункту Кремінна Сєвєродонецького району Луганської області. Вказане сповіщення прийшло на ім`я позивачки, як дружині загиблого (а.с. 18).
З метою вирішення питання щодо призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чоловіка - військовослужбовця ОСОБА_5 , позивачка звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою про призначення допомоги (а.с. 117-118). До заяви було додано докменти щодо підтвердження проживання однією сім`єю із військовослужбовцем як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, а саме рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова у справі № 751/2287/23 від 16.05.2023, яке набрало законної сили 16.06.2023 (а.с. 19-22).
Відповідно до витягу з протоколу   засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №31/с від 03.11.2023, спірну виплату позивачці призначено не було, натомість документи повернуто на доопрацювання з метою надання документів, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підтверджують, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні загиблого, що дають право на отримання одноразової грошової допомоги (а.с. 23-24).
Як вже зазначалось, коло осіб, які мають право на одержання допомоги, визначене статтею 16-1 Закону № 2011-XII, і до таких належать: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). 
Так, Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.
Згідно з частинами 1-4 статті 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства.
Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.
Частиною 1, 2 статті 21 Сімейного кодексу   України, встановлено, що   шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Водночас, для того щоб мати право на отримання грошової допомоги у разі   загибелі військовослужбовця, особа, яка вважає себе членом сім`ї такого військовослужбовця, повинна довести: 1) факт проживання з загиблим; 2) наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків.
Такий самий підхід викладений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 456/1258/17.
У даному випадку, статус позивачки як члена сім`ї - дружини загиблого військовослужбовця встановлений у цій справі, зокрема рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 16.05.2023 у справі № 751/2287/23, відповідно до якого, встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу    ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з січня 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 (день смерті ОСОБА_5 ).
Згідно з абзацом 5 пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї" членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші).
Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.
Визначальним критерієм належності особи до члена сім`ї, є факт спільного проживання, спільного побуту, наявність взаємних прав та обов`язків, а кровні зв`язки - вторинні. Факт спільного проживання та побуту може доводитися різними доказами.
Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справі № 686/8440/16-ц.
Відповідно до норм частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно зі статтею 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Отже, як правильно виснував суд першої інстанції, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.
Судом першої інстанції було встановлено, що рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова у справі №751/2287/23 від 16.05.2023, яке набрало законної сили 16.06.2023 підтверджено факт   проживання однією сім`єю позивачки із загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 , як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу (а.с. 19-22).
Отже, вищевказаним рішенням суду, яке набрало законної сили,   встановлено факт спільного проживання, побуту, спільних прав та обов`язків позивачки і загиблого військовослужбовця    ОСОБА_5 , а тому, суд першої інстанції мав підсатви для висновку, що позивачка є членом сім`ї загиблого та має право на отримання грошової допомоги після загибелі чоловіка.
Крім того, позивачка   мала статус безробітної, була на утриманні ОСОБА_5 , що підтверджується   копією трудової книжки серії НОМЕР_1 та   випискою з  АТ КБ « Приватбанку», наявних в матеріалах справи.
Також, колегія суддів вважає обґрунтованим посилання суду першої інстанції, що Законом України від 09.12.2023 № 3515-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги», законодавець удосконалив правове регулювання спірних правовідносин, відновив справедливість для багатьох громадян України,     розширивши перелік осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, внесенням змін до статті 16-1 Закону №2011-XII, яким до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону віднесли також і жінку (чоловіка), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачка підтвердила факт спільного проживання з загиблим військовослужбовцем    ОСОБА_5 однією сім`єю, зокрема, ведення спільного побуту та наявності взаємних прав та обов`язків, а також враховуючи перебування позивачки на утриманні загиблого чоловіка, відтак, на неї   поширюється дія статті 16-1 Закону № 2011-XII та у неї наявне право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги.
Тож, висновки суду першої інстанції в частині задоволення позову щодо визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України №31/с від 03.11.2023, прийняте у формі Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в частині не призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 - цивільній дружині військовослужбовця ОСОБА_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується довідкою про причину смерті №1839 від 26.02.2023, та повернення її документів на доопрацювання, є правильними.
Проте, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позову в частині зобов`язання Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_2 цивільного чоловіка - військовослужбовця ОСОБА_5 та з яким вона проживала однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, з огляду на таке.
У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2  статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Дискреційні повноваження  - це  повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за таких обставин.
Згідно із витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 31/с від 03.11.2023, комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум,    прийнято рішення про повернення документів позивачки на доопрацювання, з метою надання документів, які підтверджують, що позивач перебувала на утриманні загиблого. (а.с. 23)
Тобто, в оскаржуваному рішенні відповідачем не надавалась оцінка всіх наданих йому документів, а лише встановлена відсутність встановлення    факту перебування позивачки на утримані загиблого військовослужбовця відповідно до  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Зобов`язання відповідача прийняти рішення, у даному випадку, є втручанням у дискреційні повноваження Міністерства оборони України, при цьому, висновки суду в даній справі, гарантуватимуть про неможливість прийняття рішення з підстав, що визнані судом незаконними.
Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що    у задоволенні позовної вимоги      про    зобов`язання    Міністерства оборони України прийняти рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця необхідно відмовити, як передчасної та спрямованої на майбутнє, а належним способом захисту прав позивачки в спірних правовідносинах, є  зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення одноразової грошової допомоги, з урахуванням висновків суду.
Зі змісту ч. ч. 1-4    ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 2 ч. 1    ст. 315 КАС України,    за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до вимог ч. 1 та 2    ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права.
Судові витрати не підлягають розподілу.
Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,
        
   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року - скасувати в частині зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року                 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_2 цивільного чоловіка - військовослужбовця ОСОБА_5 та з яким вона проживала однією сім`єю, без реєстрації шлюбу.

Прийняти нову постанову в цій частині про часткове задоволення позовних вимог. 

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_2 цивільного чоловіка - військовослужбовця ОСОБА_5 та з яким вона проживала однією сім`єю, без реєстрації шлюбу.

          У іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року - залишити без змін.

          Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                                      О.М. Ганечко 

Судді                                                                                                                         В.В. Кузьменко
                                                                                                             
                                                                                                                Л.В. Бєлова