ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
31 липня 2024 року           справа №200/4649/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Компанієць І.Д., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження  апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 р.  у справі  № 200/4649/23 (головуючий І інстанції Олішевська В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання неправомірними дії щодо обрахування розміру пенсії по інвалідності, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії, 

                                                           ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив: визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо обрахування розміру пенсії по інвалідності; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 з 06.12.2016 року перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до вимог абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року задоволено позов, а саме суд: 
Визнав неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо обрахування розміру пенсії по інвалідності ОСОБА_1 при перерахунку пенсії з 06.12.2016 року на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2022 року у справі № 200/7337/21  без застосування вимог абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  здійснити ОСОБА_1  з 06.12.2016 перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до вимог абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  на користь ОСОБА_1  судовий збір в розмірі 1073  гривні 60 копійок.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову повністю. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.10.2021 по справі №200/7337/21, яке набрало законної сили, Відповідач здійснив перерахунок позивачу з 06.12.2016 (з моменту призначення) та врахував до пільгового стажу період роботи: 14.05.2004 по 06.12.2004 на шахті імені Артема в/о «Дзержинськвугілля».
Також на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду №200/7337/21 від 16.06.2022 відповідач зарахував до пільгового стажу позивача періоди роботи: з 07.08.2014 по 18.08.2014, з 24.03.2015 по 20.04.2015, з 14.07.2016 по 11.09.2016, з 08.12.2016 по 23.12.2016, з 26.12.2016 по 24.01.2017 на шахті імені Артема в/о «Дзержинськвугілля».
Відповідач при здійсненні перерахунку пенсії пільговий стаж позивача опрацював без застосування статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», враховуючи відсутність такого зобов`язання у судовому рішенні.
Зміст мотивувальної та резолютивної частин вищезазначених рішень суду конкретизує встановлені судом зобов`язання (щодо зарахування періодів роботи позивача до пільгового стажу), в межах яких Відповідач і виконав рішення суду. Інші зобов`язання, зокрема, щодо зарахування певних періодів до стажу роботи, що дає право на обчислення пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», як визначено абзацом третім частини першої статті 28 Закону №1058, чи зобов`язання щодо обчислення пенсії з урахуванням цих положень у рішеннях суду відсутні. 
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
Позивачу з 06.12.2016 призначено пенсію по інвалідності згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсій страхування”.
Позивач в листопаді 2020 року з метою встановлення підстав розрахунку пенсії звернувся до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області.
Листом від 09.12.2020 № 239-241/Ш-02/8-0582/20 Торецьке об`єднане управлення Пенсійного фонду України Донецької області повідомило позивача, що його стаж враховано по 31.01.2017 і складає 18 років 02 місяці 12 днів (в тому числі пільговий стаж за Списком № 1 шахтарі – 12 років 09 місяців 23 дні). Додатковий стаж – 24 роки 11 місяців 19 днів. Тривалість страхового стажу – 662 місяці. Коефіцієнт страхового стажу – 0,55167. Заробітна плата за призначенням пенсії, обчислена за період з 01.04.2001 по 31.01.2017, яка складає 13429,22 грн. Розрахунок пенсії з 01.12.2020: розмір пенсії за віком – 7408,50 грн., доплати за понаднормований час – 353,80 грн., розмір пенсії по інвалідності – 3881,15 грн., доплата на 1 утримання – 150 грн. Загальний розмір пенсії по інвалідності з 01.12.2020– 4031,15 грн. 
Позивач не погодившись з таким розрахунком стажу та не зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи, звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та просив суд визнати протиправними дії Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування ОСОБА_1 до його пільгового стажу спірних періодів роботи, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 14.05.2004 по 06.12.2004, з 07.08.2014 по 18.08.2014, з 24.03.2015 по 20.04.2015, з 14.07.2016 по 11.09.2016, з 08.12.2016 по 23.12.2016, з 26.12.2016 по 24.01.2017 на шахті ім. Артема в/о “Дзержинськвугілля”, період проходження військової служби з 21.05.2002 року по 09.10.2003 та кратність обчислення пільгового стажу і здійснити перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 06 грудня 2016 року.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року у справі № 200/7337/21 задоволено частково, а саме судом:
Визнано протиправними дії Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 14.05.2004року по 06.12.2004 року на шахті ім. Артема в/о “Дзержинськвугілля” при призначенні пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з моменту призначення, тобто з 06.12.2016 із зарахуванням до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 14.05.2004 по 06.12.2004 на шахті ім. Артема в/о “Дзержинськвугілля”.
В частині позовних вимог про визнання протиправними дії Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 07.08.2014 року по 18.08.2014 року, з 24.03.2015 року по 20.04.2015 року, з 14.07.2016 року по 11.09.2016 року, з 08.12.2016 року по 23.12.2016 року, з 26.12.2016 року по 24.01.2017 року на шахті ім. Артема в/о “Дзержинськвугілля”, період проходження військової служби з 21.05.2002 року по 09.10.2003 року, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 07.08.2014 року по 18.08.2014 року, з 24.03.2015 року по 20.04.2015 року, з 14.07.2016 року по 11.09.2016 року, з 08.12.2016 року по 23.12.2016 року, з 26.12.2016 року по 24.01.2017 року на шахті ім. Артема в/о “Дзержинськвугілля”, період проходження військової служби з 21.05.2002 року по 09.10.2003 року та кратність обчислення пільгового стажу і здійснити перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 06 грудня 2016 року відмовлено.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2022 року у справі № 200/7337/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково,  скасовано рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року у справі № 200/7337/21 в частині відмови у задоволені позовних вимог про визнання протиправними дії Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 07.08.2014 року по 18.08.2014 року, з 24.03.2015 року по 20.04.2015 року, з 14.07.2016 року по 11.09.2016 року, з 08.12.2016 року по 23.12.2016 року, з 26.12.2016 року по 24.01.2017 року на шахті ім. Артема в/о “Дзержинськвугілля” та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 07.08.2014 року по 18.08.2014 року, з 24.03.2015 року по 20.04.2015 року, з 14.07.2016 року по 11.09.2016 року, з 08.12.2016 року по 23.12.2016 року, з 26.12.2016 року по 24.01.2017 року на шахті ім. Артема в/о “Дзержинськвугілля” та задоволено позовні вимоги в цій частині, а саме судом:
Визнано протиправними дії Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 07.08.2014 по 18.08.2014, з 24.03.2015 по 20.04.2015, з 14.07.2016 по 11.09.2016, з 08.12.2016 по 23.12.2016, з 26.12.2016 по 24.01.2017 на шахті ім. Артема в/о “Дзержинськвугілля”.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 07.08.2014 по 18.08.2014, з 24.03.2015 по 20.04.2015, з 14.07.2016 по 11.09.2016, з 08.12.2016 по 23.12.2016, з 26.12.2016 по 24.01.2017 на шахті ім. Артема в/о “Дзержинськвугілля”
В інший частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року у справі № 200/7337/21 – залишено без змін.
На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року у справі № 20/7337/21 Головним управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до пільгового стажу позивача зараховано періоди роботи позивача з 14.05.2004 року по 06.12.2004 року, що підтверджується розрахунком стажу наданого на виконання рішення суду (Форма РС-право).
Згідно протоколу від 25.07.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області проведено перерахунок пенсії позивача згідно рішення суду від 26.10.2021. З протоколу встановлено, що страховий стаж позивача становить 31 рік 2 місяці 12 днів, в тому числі Роботи за списком № 1 – 14 років 9 місяців 7 днів.
Відповідно до розрахунку стажу наданого на виконання постанови суду (Форма РС-право) встановлено, що до пільгового стажу позивача зараховано періоди роботи з 07.08.2014 по 18.08.2014, з 24.03.2015 по 20.04.2015, з 14.07.2016 по 11.09.2016, з 08.12.2016 по 23.12.2016, з 26.12.2016 по 24.01.2017 на шахті ім. Артема в/о “Дзержинськвугілля”.
З протоколу від 18 вересня 2023 року встановлено, що Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області проведено перерахунок пенсії позивача, та відповідно після перерахунку страховий стаж позивача становив 56 років 2 місяці 1 день (в тому числі додатковий стаж – 24 роки 11 місяців 19 днів), пільговий стаж 15 років 2 місяці 2 дні.
Позивач зазначає, що після виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2022 року у справі № 200/7337/21 його пільговий стаж становить більше 15 років, отже при розрахунку розміру пенсії відповідач зобов`язаний був застосувати вимоги статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”, проте вказані дії відповідач не вчинив, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно  із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до статті 1 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”, дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
За положенням частини  1 та 2 статті 10 зазначеного Закону, цей Закон набирає чинності з дня його опублікування. Дія частини першої статті 7 і статті 8 цього Закону поширюється також на пенсіонерів, пенсія яким була призначена до набрання чинності цим Законом.
Статтею 8 цього Закону визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону 1058-IV мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи в розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Аналіз зазначених норм дає можливість дійти висновку, що дія цього Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» поширюється на працівників, які зайняті на підземних роботах повний робочий день за Списком № 1, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Верховний Суд у справах №345/4616/16 (постанова від 20.11.2018), №345/4570/16-а (постанова від 06.02.2019), №345/4462/16-а (постанова від 05.12.2019), №345/3954/16-а (постанова від 11.07.2019) та інших дійшов висновку про те, що статтю 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» слід розглядати у нерозривному зв`язку зі Списком №1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.
Отже, Закон України  «Про підвищення престижності шахтарської праці» поширюється на працівників, які зайняті на підземних роботах повний робочий день за Списком N 1, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Згідно ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок та з 01.01.2011 єдиний соціальний внесок.
Страховий стаж обчислюється відповідно до вимог Закону №1058 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності (01.01.2004) цим Законом.
Статтею 114 Закону №1058 врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Згідно з частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Отже, Законом України "Про підвищення престижності шахтарської праці", визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах за Списком №1, чоловіки - не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок встановлюється у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Так, згідно протоколу від 18.09.2023 року встановлено, що пільговий стаж позивача становить 15 років 2 місяці 2 дні, що також підтверджується відповідачем у наданому до суду відзиві.
Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, позивач мав достатній  пільговий стаж за Списком № 1, що дає право для розрахунку розміру пенсії відповідно до приписів статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”, абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Отже, позивач набув право на перерахунок пенсії з урахуванням положень абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та ст. 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”.
Щодо посилання скаржника на те, що при здійсненні перерахунку пенсії пільговий стаж позивача опрацював без застосування статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», враховуючи відсутність такого зобов`язання у судовому рішенні у справі №200/7337/21, а саме те що зміст мотивувальної та резолютивної частин рішень суду не містить інші зобов`язання, зокрема, щодо зарахування певних періодів до стажу роботи, що дає право на обчислення пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», як визначено абзацом третім частини першої статті 28 Закону №1058, чи зобов`язання щодо обчислення пенсії з урахуванням цих положень, колегія суддів зазначає, що вказане питання не було предметом судового розгляду у цій справі, що і стало підставою для не зазначення таких висновків у судових рішеннях. Проте, колегія суддів зазначає, що положення абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та ст. 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” визначають мінімальний розмір пенсії для відповідної категорії осіб, отже у разі , якщо особа відповідає критеріям визначеним у цих нормах, відповідач як суб`єкт владних повноважень зобов`язаний виконати приписи вказаних норм як норм прямої дії. Оскільки позивач після здійснення перерахунку пенсії на виконання рішення суду у справі №200/7337/21 став відповідати таким критеріям, відповідач зобов`язаний був застосовувати вказані норми без додаткових звернень особи або зобов`язань з боку суду.
Таким чином, суд з урахування встановлених обставин у справі, дійшов до висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено у перерахунку пенсії відповідно абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та ст. 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” з часу її призначення.
За положенням ч. 2  ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.
Керуючись ст. 308,  311,  313,  315,  316,  321,  322,  325,  328 КАС України, суд,-

                                                              ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 р.  у справі  № 200/4649/23  - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 р.  у справі  № 200/4649/23 -  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5  ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 31 липня 2024  року.

Суддя-доповідач                                                                                 Е.Г. Казначеєв

Судді                                                                                                    А.В. Гайдар

                                                                                                           І.Д. Компанієць