ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року	Львів	Справа № 260/3678/22 пров. № А/857/10220/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р.Й.,
суддів                                                                       Гуляка В. В.,
                                                                                 Носа С. П.,

розглянувши у письмовому провадженні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року (прийняте у порядку письмового провадження у місті Ужгороді суддею Гаврилком С.Є.) в адміністративній справі № 260/3678/22 за позовом ОСОБА_1 до Начальника 4 групи інспекторів прикордонного контролю Відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) ВПС " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) лейтенанта ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та визнання протиправним на скасування рішення,

                                                      В С Т А Н О В И В :

27 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив: 
-          визнати незаконним та скасувати рішення Начальника 4 групи інспекторів прикордонного контролю Відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) ВПС " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) лейтенанта ОСОБА_2 про відмову в перетині державного кордону України громадянину України - ОСОБА_1 від 18.09.2022; 
-          визнати дії начальника 4 групи інспекторів прикордонного прикордонної служби (тип А) ВПС " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) лейтенанта ОСОБА_2 – протиправними; 
-          витрати пов`язані з розглядом справи покласти на відповідача.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року позов задоволено. 

02 квітня 2024 року на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача, відповідно до якого останній просив вирішити питання щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 витрат на оплату професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 28 700 гривень та судового збору в розмірі 1984 грн.

Додатковим рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року заяву позивача про стягнення судових витрат в адміністративній справі задоволено частково.
Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн та судові витрати на правничу допомогу в розмірі 1500 грн.

Не погодившись із цим додатковим рішенням, його оскаржив позивач, вважаючи, що таке прийняте з порушенням норм процесуального права, а тому просив скасувати оскаржуване додаткове рішення та ухвалити нове, яким стягнути на його користь понесені судові витрати у повному обсязі. 
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що чинним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити співмірність їх розміру. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з надання відповідних доказів, що відповідачем не здійснено, а тому підстав для визначення витрат які підлягають відшкодуванню у меншому розмірі не було.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України не здійснювалося. 

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частинами першою, третьою, четвертою статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із частинами першою, другою, четвертою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

А відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 суд висловив правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22.12.2018 у справі № 826/856/18.

Судом встановлено, що між позивачем та адвокатом Казанцевим Р. Р. 18 вересня 2022 року укладений договір про надання правової допомоги  № 18/09/22-ФО (а. с. 96, 97).
15 листопада 2023 ро між позивачем та адвокатом Казанцевим Р. Р. складений та підписаний Акт виконаних робіт (наданих послуг), згідно з яким виконавцем виконано роботи (надано послуги) на загальну суму 28 700 грн (а. с. 93).
Із вказаного акту видно, що адвокатом Казанцевим Р. Р. повелено така робота:
- консультація та роз`яснення норм чинного законодавства: Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою КМУ № 57 від 27.01.1995, Закони України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", а також прийнятий відповідно до них Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 69 "Про загальну мобілізацію". Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", Закони України "Про державний кордон України" та "Про прикордонний контроль". 
- Виїзд з м. Хуст у вихідний день "неділя" до пункту пропуску "Вилок" (90 км) у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 в перетині кордону для можливості надання адвокатських послуг вартість - 12 000 (дванадцять тисяч грн 00 коп.);
- Звернення на телефон довіри +38 (044) 527-63-63 та відправлення відсканованих документів на електронну пошту ДПСУ dovira@dpsu.gov.ua., спілкування з фахівцями прикордонної служби України в період з 18.09.2022 по 19.09.2022 вартість - 3400 (три тисячі) грн 00 коп.;
- Підготовка та надіслання письмового звернення щодо надання консультації, чи є рішення Хустського районного суду Закарпатської області у справі № 309/1465/22 від 02.05.2022, яким встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуває на утриманні та самостійному вихованні батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , правовою підставою для перетину кордону в умовах правового режиму воєнного стану вартість - 1200 (тисяча двісті) грн 00 коп.;
- Підготовка адміністративного позову, виготовлення додатків. Вивчення практики судів, апеляційної, касаційної інстанції в Єдиному реєстрі судових рішень стосовно процедури перетину державного кордону України у період військового стану, стосовно прав та обов`язків громадянина у період військового стану, вивчення Правил перетинання державного кордону громадянами України, алгоритм дій, якими мають керуватися уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України державні службовці при перетині державного кордону вартість - 7600 (сім тисяч шістсот) грн 00 коп.;
- Підготовка відповіді на відзив поданий військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) на адміністративний позов в межах адміністративної справи № 260/3678/22 вартість - 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн 00 коп.

На підтвердження сплати позивачем вказаних послуг представником позивача надано копію квитанцію № Р24А1965526031D7131 від 17.11.2023 у розмірі 28 700 грн (а. с. 91).

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною сьомою статті 134 КАС України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Колегія суддів зазначає, що відповідач не подавав клопотання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду враховує висновки Верховного Суду висловлені у постановах від 15 квітня 2021 року у справі № 160/6899/20, від 17 травня 2023 року у справі № 560/3073/20, в яких зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналізуючи викладене, беручи до уваги положення КАС України, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розмір витрат зазначений позивачем не відповідає критерію співмірності розміру судових витрат, пов`язаних із наданням адвокатом послуг. Ця справа є незначної складності, розгляд такої проводився без повідомлення (виклику) сторін, ряд послуг, які надавалися адвокатом не є доцільними та дублюють одна одну, тобто вказані послуги у акті виконаних робіт фактично охоплюються виконаною роботою щодо підготовки позову.
Разом з тим, суд зазначає, що в підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати калькуляцію погодинної вартості правової допомоги, яка має бути передбачена договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.
Калькуляція платної правової допомоги повинна відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
Аналогічний висновок висловив Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2018 року у справі № 569/17904/17.

Враховуючи що, представником позивача не надано доказів підтвердження адвокатом витраченого часу в годинах, тобто відсутнє документальне підтвердження обсягу та одиниці виміру часу, в результаті чого, суд не має можливості встановити вартість години за певний вид, об`єм послуг та час, витрачений на виконання послуг правничої допомоги.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується з необхідністю відшкодування судових витрат позивачеві на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн, оскільки такий розмір витрат є цілком обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, а також співмірний з виконаними адвокатом роботами (наданими послугами.

Щодо решти обставин та доводів апеляційних скарг, колегія суддів зазначає, що такі не спростовують викладених вище висновків та на законність судового рішення не впливають. 

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, додаткове рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни додаткового рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                    П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року в адміністративній справі № 260/3678/22 – без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	С. П. Нос