ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 липня 2024 року 	м.Дніпро	справа № 211/5788/21 2-а/211/2/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П.,
суддів:  Малиш Н.І., Щербака А.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департамент патрульної поліції в особі Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 квітня 2024 року у справі № 211/5788/21 (2-а/211/2/24) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Полку патрульної поліції в місті Кривому Розі Управління патрульної поліції Дніпропетровської області лейтенанта поліції Гурова Андрія Олександровича, Департамент патрульної поліції в особі Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАО № 4659231 від 19.08.2021 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП. 
Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 квітня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено. Суд скасував постанову серії ЕАО № 4659231 від 19 серпня 2021 року винесену інспектором Полку патрульної поліції в місті Кривому Розі Управління патрульної поліції Дніпропетровської області лейтенанта поліції Гуровим А,О. про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КупАП та закрив справу про адміністративне правопорушення відносно позивача.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального права, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції у даній справі та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
В апеляційній скарзі відповідач стверджує, що докази, наявні у справі, підтверджують вину позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП. На думку скаржника, у суду були відсутні підстави для скасування законної постанови інспектора Полку патрульної поліції в місті Кривому Розі Управління патрульної поліції Дніпропетровської області лейтенанта поліції Гурова А.О.. Доводи позивача про недотримання процедури розгляду справи та притягнення його до відповідальності, з якими погодився суд першої інстанції, нічим не підтверджуються, сама постанова складена у відповідності до вимог, наведених у КУпАП.
Позивач своїм правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача не скористався.
Другий відповідач у справі- інспектор Полку патрульної поліції в місті Кривому Розі Управління патрульної поліції Дніпропетровської області лейтенанта поліції Гуров Андрій Олександрович також не подавав письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача-1.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 19 серпня 2021 року інспектором Полку патрульної поліції в місті Кривому Розі Управління патрульної поліції Дніпропетровської області лейтенанта поліції Гуровим Андрієм Олександровичем було винесено постанову серії ЕАО № 4659231 відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 26 липня 2021 року о 18-22 годині, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2115 реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Дніпровське шосе, 48 у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, рухався зі швидкістю 73 км/год. при дозволеній швидкості 50 км/год. в населеному пункті, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 23 км/год., чим порушив п.12.4 ПДР, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 122 КУпАП. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем TruCam LTI 20/20.
Позивач, вважаючи постанову серії ЕАО № 4659231 про застосування до нього адміністративного стягнення протиправною, звернувся до суду з позовом про її скасування.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, вказав, що хоча факт вчинення позивачем правопорушення і підтверджено наявними та допустимим доказами, проте відповідачем не спростовано доводи позивача про порушення процедури розгляду справи та порядку притягнення до адміністративної відповідальності.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.
В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно п.1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Розділом 12 ПДР, а саме п. 12.1 ПДР, визначено, що водій під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху повинен враховувати дорожню обстановку, особливості вантажу, який перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Відповідно до пункту 12.4 ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.
Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів.
Позивачу в провину ставиться правопорушення, що виразилося у перевищуванні  швидкості, дозволеної під час руху в населених пунктах.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 222 КпАП України органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена відповідними частинами ст.ст.121, 122 КпАП України. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно з п. 1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана: встановити склад правопорушення, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Згідно ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII поліція може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 зазначеного Закону визначено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.
Згідно вимог п.4 ч.2 ст.283 КУпАП, в оскарженій постанові міститься посилання про використання технічного засобу, яким було зафіксовано порушення, передбачене п. 12.4 ПДР, а саме міститься посилання на прилад TruCAM серійний номер TC-8356.
Також відповідачем надані свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної технікита експертний висновок Адміністрації державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 07 вересня 2021 року щодо використання приладу TruCАМ LTI 20/20 TС008356.
В якості доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем було надано відеозапис з приладу TruCAM LTІ 20/20 серійний номер TC 008356, файли на якому підписані кваліфікованим електронним підписом, а тому цей відеозапис є належними та допустимим доказом у справі.
При цьому, лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.
Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.
Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.
Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 може використовуватись як в мобільному так і в статичному положенні. Тобто поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Під час фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад автоматично здійснює фотографування транспортного засобу порушника.
Як встановив суд, з роздруківки фотозображення та відеозапису з TruCam, долученого до відзиву на позов, на ньому міститься зображення дати, часу заміру швидкості, марки на номеру автомобіля, а також місця розташування приладу, які дають змогу чітко ідентифікувати порушника та обставини правопорушення.
Наявним в матеріалах справи фотознімком, зробленим за допомогою вказаного приладу, зафіксовано рух автомобіля позивача зі швидкістю 73 км/год. по вул. Дніпровське шосе, 48 м. Кривому Розі, тобто в самому місті, яке є населеним пунктом і на який розповсюджується дія пункту 12.4 ПДР.
Статтею 251КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що факт порушення позивачем ПДР та вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, є належно встановленим та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.
В той же час, позивач, оскаржуючи постанову відповідача, стверджував, що інспектором під час складення постанови та розгляду справи про адміністративне правопорушення не дотримано визначеної законом процедури: зокрема, безпідставно відмовлено у задоволенні клопотань, не забезпечено можливості ознайомлення з доказами у справі, відмовлено у відібранні пояснень у особи, що притягається до відповідальності та інші процедурні порушення.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Крім того, згідно з частиною другої статті 77КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підтвердження обґрунтованості та законності оскарженої постанови, спростування доводів позивача, відповідачем не надано суду відеозапису під час оформлення постанови, розгляду справи про адміністративне правопорушення за участі позивача та притягнення його до відповідальності.
Тобто відповідачем не доведено правомірність винесення постанови в частині дотримання прав особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності.
Оскільки наведені позивачем обставини вказують на порушення інспектором патрульної поліції порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, що не спростовано у суді належними та допустимим доказами, такі доводи є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом в постанові від 26 травня 2020 року в справі № 640/16220/16-а.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в спірному випадку відповідачем не доведено правомірності оскарженої позивачем постанови, а тому позовні вимоги про її скасування підлягали задоволенню.
Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують правильних висновків суду, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ч.3 ст.272, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Департамент патрульної поліції в особі Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 квітня 2024 року у справі № 211/5788/21 (2-а/211/2/24) - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч.3 ст.272 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак