ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року 
м. Київ

справа № 280/7416/23
адміністративне провадження № К/990/14291/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Олендера І.Я.,
суддів: Ханової  Р.Ф.,  Гончарової І.А., 

розглянув в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.12.2023 (суддя Чернова Ж.М.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27.03.2024 (судді: Малиш Н.І. (головючий), Баранник Н.П., Щербак А.А.) у справі №280/7416/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
У С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» (далі - позивач, Товариство) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 16.08.2023 № 351408010710, яким нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 295  357,09 грн.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення прийнято безпідставно, оскільки висновки контролюючого органу про порушення позивачем вимог законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності є не обґрунтованими.
Товариство вказує, що з 01.01.2021 пеня за порушення резидентами строку розрахунків в іноземній валюті в сфері зовнішньоекономічної діяльності (ЗЕД) є одним із різновидів пені в розумінні приписів підпункту 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, а тому нарахування пені у спірних правовідносинах суперечить положенням абз. 11 пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України. 
Крім того, Товариство не допускало порушення строків розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом, порушення таких строків допущено саме контрагентом, а отже пеня застосована до позивача протиправно, оскільки заборгованість по контракту виникла не з його вини, а з вини контрагента.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
3. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01.12.2023, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27.03.2024, у задоволенні позовних вимог Товариства відмовлено.
4. Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що норми Закону України від 21.06.2018 №2473-VIII «Про валюту і валютні операції» (далі - Закон №2473-VIII) та інших нормативно-правових актів, які регулюють зовнішньоекономічну діяльність, не звільняють від застосування штрафних санкцій та пені за порушення валютного законодавства у періоді здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Таким чином, на пеню, нараховану відповідно до Закону №2473-VIII, не поширюються положення пункту 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Товариство подало касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.12.2023, постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27.03.2024 та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог Товариства.
6. Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що фактичною підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки №4072/08-01-07-10/34155997 від 27.07.2023, оформленого за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Технохімреагент» з питання дотримання вимог валютного законодавства по зовнішньоекономічних контрактах №FNPZ-2022-001 від 08.11.2021, укладеному з нерезидентом «AGBOR ENGINEERING LIMITED» (Великобританія), за період з 01.09.2022 по 24.07.2023, та №21312/ЕХ від 21.05.2021, укладеному з нерезидентом ООО «ТехноХимРеагентБел» (Білорусь), за період з 04.11.2021 по 24.07.2023.
Під час перевірки було виявлено порушення позивачем вимог пункту 1 та пункту 2 статті 13 Закону №2473-VIII, з урахуванням вимог пункту 14-2 Постанови Правління Національного банку України «Про роботу банківської системи в період запровадження військового стану» від 24.02.2022 №1, а саме: по експортному контракту №FNPZ-2022-001 від 08.11.2021, укладеному з нерезидентом AGBOR ENGINEERING LIMITED» (Великобританія) валютна виручка надійшла з перевищенням законодавчо встановленого 180-денного строку: 
в сумі 57 572,50 дол США у період з 28.02.2023 по 28.02.2023 (1 день); 
в сумі 101 612,50 дол США у період з 01.03.2023 по 06.03.2023 (6 днів);
в сумі 129 017,50 дол США у період з 07.03.2023 по 13.03.2023 (7 днів); 
в сумі 176 775,00 дол США у період з 14.03.2023 по 14.03.2023 (1 день); 
в сумі 81 180,00 дол США у період з 15.03.2023 по 15.03.2023 (1 день); 
в сумі 33 382, 50 дол США у період з 16.03.2023 по 17.03.2023 (2 дні); 
в сумі 88 575, 00 дол США у період з 30.04.2023 по 08.05.2023 (9 днів).
На підставі акту перевірки та вказаних висновків контролюючим органом прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми «С» від 16.08.2023 № 351408010710, яким за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності застосовано пеню у сумі 295 357,09 грн.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з контрактом №FNPZ-2022-001 від 08.11.2021 продавець - ТОВ «Технохімреагент» зобов`язується поставити покупцеві - «AGBOR ENGINEERING LIMITED» (Великобританія) комплексну водопідготовчу установку на суму 1045400,00 дол.США. 
В подальшому до контракту №FNPZ-2022-001 від 08.11.2021 укладено додаткові угоди (№1 від 05.08.2022, №3 від 08.02.2023, №4 від 03.03.2023), згідно з якими змінено умови оплати та реквізити сторін. 
На виконання умов експортного контракту №FNPZ-2022-001 від 08.11.2021 позивачем у періоді з 01.09.2022 по 24.07.2023 здійснено відвантаження товару в загальній сумі 418 015,00 дол.США. 
Станом на 01.09.2022 згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку 362 «Розрахунки з іноземними покупцями» на ТОВ «Технохімреагент» по контракту №FNPZ-2022-001 від 08.11.2021, укладеному з нерезидентом «AGBOR ENGINEERING LIMITED» (Великобританія), обліковувалась дебіторська заборгованість в сумі 354 242,50 дол.США.
Валютна виручка за експортований товар надійшла на поточні валютні рахунки в загальній сумі 772257,50 дол. США, в т.ч. в АТ «Райффайзен Банк Аваль» - в сумі 459110 дол.США, в АТ«КОМІНБАНК» - в сумі 313 147,50 дол.США. 
Згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку 362 «Розрахунки з іноземними покупцями» на ТОВ«Технохімреагент» станом на 24.07.2023 по контракту №FNPZ-2022-001 від 08.11.2021, укладеному з нерезидентом «AGBOR ENGINEERING LIMITED» (Великобританія), дебіторська/кредиторська заборгованість відсутня. 
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
8. Підставою касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної позивач зазначив неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України - якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що суди попередніх інстанцій при прийнятті рішень не врахували відповідних висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 15.02.2024 у справі №420/1538/23, що свідчить про неправильне застосування судами приписів абзацу 11 пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.
У зазначеній постанові було сформульовано правовий висновок, що пеня, нарахована за порушення резидентами строку розрахунків в іноземній валюті, з 01.01.2021 (дата набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16.01.2020 № 466-IX) є одним із різновидів пені в розумінні приписів підпункту 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, та, відповідно, на неї розповсюджується дія положень абзацу 11 пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.
При цьому у цій справі суди дійшли протилежних висновків, зазначивши, що на штрафні санкції та пеню, які нараховані відповідно до Закону Закон №2473-VIII, не поширюються положення пункту 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.
9. Контролюючим органом подано відзив на касаційну скаргу Товариства, в якому відповідач просить залишити скаргу без задоволення, оскільки вважає, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими та безпідставними.
На переконання контролюючого органу базовим та спеціальним Законом України, що регулює спірні правовідносини є Закон №2473-VIII, який не містить положень, які звільняють осіб від відповідальності за порушення вимог цього закону у період дії карантину на території України. Таким чином, вимоги абзацу 11 пункту 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу не поширюються на відносини, які врегульовані Законом №2473 - VIII.
ПОЗИЦІЯ СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої і апеляційної інстанцій
10. Відповідно до вимог частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Перевіривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, Верховний Суд виходить з наступного. 
11. Як вже зазначалось вище, відмовляючи у задоволенні позовних вимог Товариства суди дійшли висновку, що на пеню, нараховану відповідно до Закону №2473-VIII, не поширюються положення пункту 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, тобто пеня за порушення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів в період дії карантину нараховується на загальних підставах.
При цьому позивач вважає, що такий висновок судів є помилковим та суперечить висновку, Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладеному у постанові від 15.02.2024 у справі №420/1538/23, а саме, що пеня, нарахована за порушення резидентами строку розрахунків в іноземній валюті, з 01.01.2021 є одним із різновидів пені в розумінні приписів підпункту 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, та, відповідно, на неї розповсюджується дія положення абзацу 11 пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України щодо не нарахування пені в період дії «ковідного» карантину (з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину).
Отже, спірним питанням у цій справі є нарахування пені за порушення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).
Вирішуючи спірне питання, колегія суддів виходить з наступного.
Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства визначає Закону України «Про валюту і валютні операції» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Статтею 13 вказаного Закону врегульовано особливості встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Зокрема частиною першої статті 13 встановлено, що Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Згідно частини другої вказаної статті у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.
Частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» встановлена відповідальність за порушення встановлених строків розрахунків, а саме порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару). 
Отже, за порушення граничних строків розрахунків, що встановлюються Національним банком України встановлено відповідальність у вигляді пені.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про валюту і валютні операції» валютний нагляд в Україні здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду. 
Органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства (частина четверта статті 11 Закону №2473-VIII).
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства (частина шоста статті 11 Закону України «Про валюту і валютні операції»).
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті (часина восьма статті 13 Закону №2473-VIII). 
Підпунктом 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України встановлено, що на контролюючі органи покладено функцію зі здійснення контролю за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.
Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення, у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Отже, контролюючий (податковий) орган здійснює контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті та у разі встановлення порушень таких строків нараховує пеню у визначених розмірах.
При цьому положеннями Закону № 2473-VIII не врегульовано процедуру прийняття рішення про нарахування пені, як виду адміністративно - господарської санкції за порушення строків проведення розрахунків в іноземній валюті, а такий порядок унормований положеннями Податкового кодексу України, проте це не означає, що правовідносини у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду стають частиною законодавства щодо справляння податків і зборів та на них розповсюджуються всі положення Податкового кодексу України. Закон № 2473-VIII та Податковий кодекс України регулюють різні сфери державної політики.
Підстави для ототожнення пені, яка застосовується у податкових правовідносинах, із пенею, яка застосовується у сфері валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду (за порушення строків надходження валютної виручки за операціями з експорту та імпорту товарів, відповідальність за яке встановлено статтею 13 Закону № 2473-VIII) - відсутні.
Частинами першою - третьою статті 3 Закону України «Про валюту і валютні операції» передбачено, що відносини, які виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону. 
Питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно цим Законом. Зміна положень цього Закону здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно окремими законами про внесення змін до цього Закону.
У разі якщо положення інших законів суперечать положенням цього Закону, застосовуються положення цього Закону.
Отже, Суд приходить до висновку, що спірні правовідносини є специфічними та врегульовані спеціальним Законом України «Про валюту і валютні операції», і саме норми вказаного Закону підлягають застосуванню, зокрема і в питанні нарахування пені за порушення строків розрахунків в іноземній валюті.
Так, дійсно, відповідно до абз. 11 пункту   52-1 підрозділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України протягом дії карантину, встановленого КМУ на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню, проте така застосовна у сфері справляння податків і зборів та не підлягає застосуванню у сфері регулювання валютних правовідносин.
Крім того, зміни до положень Закону України «Про валюту і валютні операції» здійснюються виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Однак до Закону № 2473-VIII не вносились норми, які б дозволяли не застосовувати пеню (звільняли від застосування пені) за порушення строку розрахунків в іноземній валюті у період дії карантину, встановленого КМУ на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19).   
При цьому Суд зауважує, що маючи на меті звільнити суб`єктів господарювання, які вчинили правопорушення, у вигляд порушення строків розрахунків, від відповідальності у вигляді пені законодавець вносить відповідні зміни саме до Закону України «Про валюту і валютні операції».
Так, Законом України № 2260-IX від 12.05.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» статтю 16 Закону України «Про валюту і валютні операції»   доповнено пунктом 13 такого змісту: "13. Відповідальність, передбачена частиною п`ятою статті 13 цього Закону, не застосовується до резидентів - суб`єктів господарювання, що вчинили відповідне правопорушення, якщо імпортні операції не можуть бути завершені внаслідок дії постанови Кабінету Міністрів України «Про застосування заборони ввезення товарів з Російської Федерації» від 9 квітня 2022 року № 426".
Тобто, на переконання колегії суддів, у разі якби законодавець мав на меті звільнити суб`єктів господарювання від відповідальності шляхом не нарахування (не застосування) пені під час дії карантину (COVID- 19), відповідні зміни (чи обмеження в застосуванні) були б внесені саме до Закону України «Про валюту і валютні операції», проте таких змін внесено не було.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що пеня, передбачена частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», за порушення строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, у період дії карантину, встановленого КМУ на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19), застосовується на загальних підставах і на таку не поширюються положення абзацу 11 пункту   52-1 підрозділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 23.07.2024 у справі №240/25642/22.
Відповідно до пункту 1 статті 13 Закону № 2473-VIII, Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Пунктом 14-2 Постанови Національного банку України від 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (в редакції Постанови від 4 квітня 2022 року №68) встановлено граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів здійснених з 05 квітня 2022 року зменшено з 365 днів до 90 календарних днів. В подальшому граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів здійснених з 05 квітня 2022 року згідно Постанови Національного банку України від 07.06.2022 №113 становили 120 днів, а згідно Постанови Національного банку України від 07.07.2022 №142 - 180 днів.
Отже, у спірному періоді граничні строки розрахунків за операціями з експорту товарів становлять 180 календарних днів.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що валютна виручка по контракту №FNPZ-2022-001 від 08.11.2021 надійшла з перевищенням законодавчо встановленого 180-денного строку, а саме: в сумі 57 572, 50 дол США у період з 28.02.2023 по 28.02.2023 (1 день); в сумі 101 612, 50 дол США у період з 01.03.2023 по 06.03.2023 (6 днів); в сумі 129 017, 50 дол США у період з 07.03.2023 по 13.03.2023 (7 днів); в сумі 176 775, 00 дол США у період з 14.03.2023 по 14.03.2023 (1 день); в сумі 81 180, 00 дол США у період з 15.03.2023 по 15.03.2023 (1 день); в сумі 33 382, 50 дол США у період з 16.03.2023 по 17.03.2023 (2 дні); в сумі 88 575, 00 дол США у період з 30.04.2023 по 08.05.2023 (9 днів). 
Зазначені обставини позивачем не заперечувались та не спростовувались. Доказів наявності висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, про продовження строків розрахунку в іноземній валюті по експортному контракту №FNPZ2022-001 від 08.11.2021 чи звернення Товариства до суду з позовом про стягнення боргу з нерезидента позивачем ні до перевірки ні до суду надано не було, не було надано і сертифікату про форс-мажорні обставини. 
З урахуванням вищенаведеного правового регулювання, встановлених обставин у справі, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про правомірність та обґрунтованість застосування до позивача пені за порушення строків розрахунків по експортному контракту №FNPZ-2022-001 від 08.11.2021, укладеному з нерезидентом «AGBOR ENGINEERING LIMITED» (Великобританія).
Розмір пені в сумі 295 357,09 грн згідно оскаржуваного податкового повідомлення - рішення від 16.08.2023 № 351408010710 не є спірним.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
12. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення фактичних обставин справи, правильність застосування норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.12.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27.03.2024 слід залишити без задоволення.
13. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент»  залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.12.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27.03.2024 у справі №280/7416/23 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді	І.Я.Олендер Р.Ф. Ханова   І.А. Гончарова