П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/6500/23-а                                         Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маренич І.В.   
          Суддя-доповідач -  Полотнянко Ю.П.   
06 серпня 2024 року                                                                                                     м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Драчук Т. О.  Смілянця Е. С. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Мокрак С.А., 
представника позивача: Кусмарцева М.О.,                         
представника відповідача: Волковської Н.В.     
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на службі та стягнення грошового забезпечення, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області (далі - відповідач), в якому просив:
- визнати протиправними і скасувати винесені у відношенні ОСОБА_1 Головним управлінням Національної поліції в Чернівецький області п. 1 наказу від 24.04.2023 року №258 "Про застосування дисциплінарного стягнення" та наказ від 25.05.2023 року №135 о/с "По особовому складу";
- поновити ОСОБА_1 на службі на посаді старшого інспектора-чергового чергової частини ВП № 6 (м. Новоселиця) Чернівецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції Чернівецькій області;
- стягнути з Головного управління національної поліції в Чернівецький області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з наступного дня звільнення 26.05.2023 року по день поновлення на службі із розрахунку 1345.17 гривень за кожен день на дату фактичного поновлення на службі.
- звернути до негайного виконання судове рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на службі та в частині стягнення на користь позивача з Головного управління Національної поліції в Чернівецький області грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 20.03.2024 позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано п. 1 наказу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 24.04.2023 року №258 "Про застосування дисциплінарного стягнення" у вигляді звільнення зі служби в поліції за порушення службової дисципліни старшого інспектора-чергового чергової частини ВП № 6 (м. Новоселиця) Чернівецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції Чернівецькій області ОСОБА_1 .
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 25.05.2023 року №135 о/с "По особовому складу" про звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" старшого інспектора-чергового чергової частини ВП № 6 (м. Новоселиця) Чернівецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції Чернівецькій області ОСОБА_1 з 25.05.2023 р.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора-чергового чергової частини ВП № 6 (м. Новоселиця) Чернівецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції Чернівецькій області з 26.05.2023 р.
Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 241038,00 грн з відрахуванням податків та зборів.
Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді старшого інспектора-чергового чергової частини ВП № 6 (м. Новоселиця) Чернівецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції Чернівецькій області з 26.05.2023 р. та стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати у межах одного місяця підлягає негайному виконанню.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
Зокрема, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не було враховано, що позивач допустив грубе порушення службової дисципліни, яке полягало у зловживанні службовим становищем з метою одержання вигоди для іншої особи, всупереч інтересам служби, а також співучасті у складанні і внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, які, у подальшому, були направленні на розгляд до районного суду та призвели до притягнення до відповідальності невинуватої особи, що безумовно є грубим дисциплінарним проступком, який носить явно дискредитуючий характер та підриває авторитет Національної поліції України, що несумісне з подальшим проходженням ним служби в Національній поліції України.
Також апелянт зазначає, що ч.2 ст.29 Дисциплінарного Статуту визначає, що дисциплінарне стягнення накладається в порядку зростання, а не застосовується виключно послідовно, як помилково вважає суд першої інстанції. Посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та пропущення Позивачем 15-тиденного строку звернення до суду для оскарження дисциплінарного стягнення.
Представник відповідача в судовому засіданні просила задовольнити апеляційну скаргу.
Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 15.03.2010 р. по 06.11.2015 р., в Національній поліції України з 07.11.2015 р., за період служби заохочувався 5 разів, до дисциплінарної відповідальності притягувався 3 рази (діючих стягнень не має).
Як вбачається із матеріалів справи, відносно позивача спеціально створеною комісією, на підставі наказу ГУНП від 08.03.2023 р. №294 (наказом ГУНП від 20.03.2023 р. № 335 продовжено на 15 діб) було розпочато службове розслідування.
Підставою для його проведення стала доповідна записка начальника сектору правового забезпечення ГУНП від 08.03.2023 р. про порушення службової дисципліни, допущених окремими поліцейськими ВП №6 (м. Новоселиця) та ЧРУП ГУНП, а також за фактом внесення за матеріалами УГІ ГУНП відомостей до ЄРДР відносно поліцейських того ж підрозділу поліції та деяких громадян з числа колишніх поліцейських за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 384 та ч. 1 ст. 366 КК України.
Результати службового розслідування оформлені висновком службового розслідування, який затверджений 06.04.2022 р. начальником ГУНП в Чернівецькій області Р.Дударцем.
У вказаному висновку зазначено, що відомості, які стали приводом до призначення службового розслідування щодо позивача є такими, що підтвердились.
За вчинення грубого порушення службової дисципліни, яке полягало у зловживанні службовим становищем з метою одержання вигоди для іншої фізичної особи, всупереч інтересам служби, а також у порушенні Присяги поліцейського, вимог п. 1,2, 3 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", п.п. 1, 2, 3, 6, 11 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.п. 11 п. 2 розділу IV Інструкції з організації діяльності чергової служби органів (підрозділів) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС від 23.05.2017 р. № 440, абз. 4 п. 1 розділу II, п. 4. розділу II, абз 3 п. 1 розділу IV Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС від 08.02.2019 р. № 100, п. 6.2, 6.2.1, 6.2.3 Функціональних обов`язків, до старшого інспектора-чергового чергової частини ВП № 6 (м. Новоселиця) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_1 , застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.
24.04.2023 р. начальником ГУНП в Чернівецькій області Р.Дударцем видано наказ №258, яким у відповідності до висновку службового розслідування, керуючись вимогами статей 11, 12, 13, 19, 20, 22, 29, 30 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію", яким в тому числі, наказано застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Відповідно до ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" відповідачем 25.05.2023 р. прийнято наказ №135о/с, яким лейтенанта поліції ОСОБА_1 старшого інспектора - чергового чергової частини відділення поліції №6 (м. Новоселиця) Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області наказано звільнити з 25.05.2023 р. за п. 6 ч. 1 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Не погоджуючись із вищевказаними наказами, позивач звернувся до суду з позовом про їх скасування та поновлення на посаді, а також стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції вихоив з того, що відповідачем ні під час службового розслідування, ні під час прийняття оскаржуваних наказів - не здобуто належних доказів, які б свідчили про те, що поведінка позивача як поліцейського суперечить загальним принципам, встановленим для співробітників органів поліції, не наведено доказів недодержання позивачем приписів Закону України "Про Національну поліцію" та Дисциплінарного статуту Національної поліції в частині неухильного дотримання нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, та які б негативно позначитись на іміджі та репутації Національної поліції України та давали б можливість застосувати до нього крайній, найбільш суворий захід дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби.
Суд зазначив, що відповідачем не враховано ні тяжкість проступку, ні не настання негативних наслідків, ні особу позивача та те, що він не має не знятих дисциплінарних стягнень та застосовано найсуворіший вид дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, який не є співмірним із учиненим діянням.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 р. № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Законом України від 15 березня 2018 р. № 2337-VIII затверджений Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут).
Цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Відповідно до вимог ст. 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України, знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки, поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень, безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону, вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника, утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.
Поняття "службова дисципліна" включає у себе не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника поліції.
Дисциплінарним проступком, відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, є протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Згідно з частинами 1-3 статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України. Таким порядком є Порядок № 893.
Відповідно до п.1 розділу ІІ Порядку №893, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Згідно п.2 розділу ІІ Порядку №893, службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про :
внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення;
повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку;
надходження подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або припису Національного агентства з питань запобігання корупції, в якому міститься вимога щодо проведення службового розслідування з метою виявлення причин та умов, за яких стало можливим учинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону України Про запобігання корупції;
ознаки дисциплінарного проступку, що призвів до загибелі або поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського під час виконання ним службових повноважень;
недотримання підстав та порядку застосування або використання вогнепальної зброї, спеціальних засобів або заходів фізичного впливу;
недотримання норм кримінального процесуального законодавства України під час проведення досудового розслідування;
втрату поліцейським службового посвідчення та спеціального нагрудного знака (жетона), табельної, добровільно зданої чи вилученої зброї або боєприпасів, нагородної зброї, якщо вона зберігалася в територіальному органі поліції чи його територіальному (відокремленому) підрозділі, а також закладі, установі Національної поліції України, що належать до її управління (далі - органі (підрозділ, заклад, установа) поліції), а також втрату спеціальних засобів поліцейським чи відсутність їх в органі (підрозділі, закладі, установі) поліції, матеріалів досудового розслідування, справ оперативного обліку та справ про адміністративні правопорушення, речових доказів, а також тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження;
розголошення конфіденційної, таємної, службової або іншої інформації, яка містить таємницю, що охороняється законом;
порушення законодавства України у сфері фінансово-господарської діяльності органів поліції, а також установ, які належать до сфери управління Національної поліції України, виявлені під час ревізій або перевірок, внутрішніх аудитів;
перебування поліцейського на роботі (службі) у стані алкогольного сп`яніння або стані, викликаному вживанням наркотичних чи інших одурманюючих засобів, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
приховування від обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні та адміністративні правопорушення, які були відомі поліцейському, але не отримали реєстраційного номера або не були зафіксовані ним у встановленому законодавством України порядку;
здійснення поліцейським дискримінації за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовною або іншими ознаками в будь-якій формі, а також сексуальних домагань.
Проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків (п. 1 розділу V Порядку проведення службових розслідувань).
Відповідно до п.4 розділу V Порядку №893, службове розслідування має встановити :
наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування;
наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій;
ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;
обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;
відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;
вид і розмір заподіяної шкоди;
причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Пунктом 5 розділу VI Порядку №893 передбачено, що у резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначається висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено.
У разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування;
вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку;
відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством;
запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.
Пунктом 10 розділу VI Порядку №893 передбачено, що у разі надходження до керівника органу поліції вищого рівня скарги на рішення, дії чи бездіяльність поліцейського, щодо якого є висновок службового розслідування, якщо в ній містяться відомості, які не були досліджені під час проведення службового розслідування, чи безпосереднього виявлення таких відомостей уповноважений керівник органу поліції вищого рівня призначає нове службове розслідування за такими відомостями, проведення якого доручається дисциплінарній комісії органу поліції вищого рівня.
Судом встановлено, що за результатами службового розслідування дисциплінарною комісією було складено 06.04.2023 висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни, в тому числі щодо позивача.
За результатом проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія встановила, що 06.01.2023 року позивач, старший інспектор-черговий чергової частини ВП №6 (м.Новоселиця) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області, перебуваючи на службі, в складі добового наряду, за попередньою домовленістю із ОСОБА_2 , організував та сприяв перекладанню відповідальності із останнього, за адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП на ОСОБА_3 . Наведене в сукупності призвело до складання сфальсифікованих документів і притягнення до відповідальності невинуватої особи.
Згідно матеріалів службового розслідування, ОСОБА_1 допустив порушення службової дисципліни у формі службового підроблення, тобто складанні службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, які, у подальшому, були направленні на розгляд до районного суду та призвели до притягнення до відповідальності невинуватої особи, що є грубим дисциплінарним проступком, який носить явно дискредитуючий характер та підриває авторитет Національної поліції України, що несумісне з подальшим проходженням ними служби в Національній поліції України.
У зв`язку з зазначеним дисциплінарною комісією було запропоновано застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Разом з тим, адміністративний суд, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність встановленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у вільний розсуд суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями.
Верховним Судом у постанові від 10.09.2020 у справі №360/4790/19 зроблено правовий висновок, що питання обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, але при цьому необхідно враховувати певні обставини. Суд здійснює правову оцінку рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень за критеріями частини другої статті 2 КАС України, які є межею для дискреційних повноважень останніх. Правова оцінка правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна перевірятися судами насамперед у тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України, чи дійсно у діях особи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення, чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим особою діянням.
Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 20.12.2019 у справі №804/2054/17, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Дисциплінарний статут НПУ доповнено розділом V згідно із Законом № 2123-IX від 15.03.2022. Особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану та особливості доведення до поліцейського наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності визначені ст.ст. 29, 30 Дисціплінарного статуту Національної поліції України, згідно яких, у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
24.02.2022 Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” №64/2022 введено воєнний стан на території України з 24.02.2022 строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і триває до сьогодні.
Згідно зі статтею 26 Дисциплінарного статуту НПУ у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.
Дисциплінарне стягнення у виді пониження у спеціальному званні на один ступінь не застосовується до поліцейських, які мають первинне спеціальне звання рядовий поліції.
У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення у виді пониження у спеціальному званні на один ступінь і вчинив новий дисциплінарний проступок, до нього знову може бути застосовано дисциплінарне стягнення у виді пониження у спеціальному званні на один ступінь.
Дисциплінарні проступки такі, як перебування поліцейського на службі у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння, а також залишення місця несення служби без поважних причин, не можуть бути віднесені до незначних дисциплінарних проступків.
У разі повторного вчинення дисциплінарного проступку поліцейським протягом строку дії дисциплінарного стягнення у виді зауваження за результатами службового розслідування дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.
У разі застосування до поліцейського інших заходів дисциплінарного впливу, не пов`язаних із застосуванням дисциплінарного стягнення, прямий керівник посадової особи, яка призначила службове розслідування, має право переглянути це рішення шляхом видання наказу про притягнення цього поліцейського до дисциплінарної відповідальності.
Тобто дискреційні повноваження керівника, уповноваженого на застосування до поліцейського заходів дисциплінарного впливу, на час воєнного стану обмежені вказаною нормою права, яка визначає порядок накладення дисциплінарних стягнень від менш суворого виду дисциплінарного стягнення, яким є зауваження, до більш суворого звільнення зі служби в поліції.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає помилковими посилання апелянта на те, що згадана норма визначає, що дисциплінарне стягнення накладається в порядку зростання, а не застосовується виключно послідовно.
Як встановлено судом, на час притягнення до дисциплінарної відповідальності у позивача не було діючих дисциплінарних стягнень і у відповідності до ст.29 Дисциплінарного статуту НПУ, в разі встановлення у діях позивача складу дисциплінарного проступку на нього мало би бути накладено дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження. Проте у порушення вимог статті 29 Дисциплінарного статуту НПУ, до нього протиправно застосовано крайній захід дисциплінарного впливу звільнення зі служби в поліції.
Разом з цим, аналіз співвідношення кримінальної та дисциплінарної відповідальності особи свідчить про те, що перша застосовується за діяння, котре є суспільно небезпечним, охоплюється положеннями КК України, та за яке передбачено найбільш суворий захід державного примусу. На відміну від кримінальної відповідальності, дисциплінарна відрізняється тим, що підставою її застосування завжди є порушення встановленої організації праці або порушення загальновстановлених зобов`язань, які можуть бути передбачені службовими обов`язками суб`єкта проступку.
Саме по собі відтворення у висновку службового розслідування фабули кримінального правопорушення чи інших обставин, наведених у рішеннях слідчого (прокурора, слідчого судді) в рамках досудового розслідування кримінального правопорушення, а так само відтворення у висновку службового розслідування внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.03.2020 в справі №818/25/17.
Оцінюючи доводи апелянта стосовно порушення позивачем службової дисципліни, яке полягало у зловживанні службовим становищем з метою одержання вигоди для іншої особи, всупереч інтересам служби, а також співучасті у складанні і внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, які, у подальшому, були направленні на розгляд до районного суду та призвели до притягнення до відповідальності невинуватої особи, що безумовно є грубим дисциплінарним проступком, який носить явно дискредитуючий характер та підриває авторитет Національної поліції України, що несумісне з подальшим проходженням ним служби в Національній поліції України, колегія суддів встановила наступне.
Так, п. 6 Функціональних обов`язків уповноваженої особи чергової частини (старшого інспектора-чергового) чергової частини відділення поліції № 6 (м. Новоселиця) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області затверджених 30.07.2022 р. начальником відділення поліції №6 (м. Новоселиця) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області полковником поліції ОСОБА_4 (далі - Функціональні обов`язки) визначені дії чергового, щодо реагування на повідомлення про кримінальні правопорушення та інші події.
При зверненні до чергової частини громадян, посадових осіб або представників громадських формувань черговий зобов`язаний уважно вислухати заявника, з`ясувати час, місце, спосіб та інші обставини правопорушення чи події. Якщо в заяві (повідомленні) йдеться про питання, не віднесене до компетенції органів поліції, заявнику слід ввічливо роз`яснити, куди саме він має звернутися (п. 6.1 Функціональних обов`язків).
При отриманні від заявника (телефоном чи особисто) інформації про кримінальне правопорушення чи подію, реагування на які віднесене до компетенції органів поліції, черговий або його помічник зобов`язані: зареєструвати отриману інформацію у Журналі Єдиного обліку (далі -ЖЕО). При особистому зверненні громадян до чергової частини з усною заявою про кримінальне правопорушення - зареєструвати її у ЖЕО, з`ясувати особу заявника, скласти протокол-заяву з додержанням вимог кримінально-процесуального законодавства (попередити заявника про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення, що підтверджується його підписом у протоколі). Оперативний черговий має право доручити з`ясування особи заявника та складання протоколу-заяви іншому члену добового наряду, але лише після реєстрації усної заяви до ЖЕО (п. 6.2.1 Функціональних обов`язків).
Судом встановлено, що позивач заступив на чергування і після прибуття до відділу поліції ОСОБА_2 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з`ясував, що вони прибули з приводу вчинення адміністративного правопорушення в сфері забезпечення дорожнього руху без потерпілих з тілесними ушкодженнями, оформлення матеріалів по яким здійснюється черговими нарядами СРПП.
Далі ОСОБА_1 викликав наряд, який знаходився найближче до відділу поліції і був вільний, та діючи у відповідності п. 6.2.1 Функціональних обов`язків доручив з`ясування осіб заявників, складання протоколів та заяв, відібрання пояснень та прийняття рішення згідно чинного законодавства іншому члену добового наряду.
Також судом, встановлено та підтверджується матеріалами справи, що при спробі реєстрації позивачем в системі ІПНП відбувся збій роботи програмного забезпечення, про що ним повідомлено текстовим повідомленням в месенджері в групі "Проведення інструктажів" Черговою частиною ГУНП в Чернівецький області, отриманому в 11 годині 09 хвилин 06.01.2023 р. Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що реєстрації в системі ІПНП, була неможливою під час звернення ОСОБА_2 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в зв`язку із не функціонуванням програмного забезпечення.
Таким чином, з наведеного вбачається, що позивач діяв відповідно до своїх функціональних обов`язків.
При цьому, пояснення поліцейських ОСОБА_8 від 08.03.2023 та ОСОБА_9 від 08.03.2023 та 16.03.2023, на які посилається апелянт, не дають підстав кваліфікувати виявлене порушення як грубе порушення дисципліни чи посадових інструкцій, достатнє для застосування такого виду стягнення як звільнення зі служби в поліції.
Крім того, висновки службового розслідування спростовуються постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 27.12.2022 по справі №720/2251/22 про адміністративне правопорушення, об`єднаною зі справою №720/2252/22 про вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 130 КУпАП, якою провадження по вказаній справі за ст.124 КУпАП та за ч. 1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрито за недоведеністю.
Водночас, постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 12.01.2023 року по справі №720/60/23 ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено за його вчинення стягнення у виді штрафу. Вказана постанова суду набрала законної сили.
Відтак, відповідачем ні під час службового розслідування, ні під час прийняття оскаржуваних наказів - не здобуто належних доказів, які б свідчили про те, що поведінка позивача як поліцейського суперечить загальним принципам, встановленим для співробітників органів поліції, не наведено доказів недодержання позивачем приписів Закону України "Про Національну поліцію" та Дисциплінарного статуту Національної поліції в частині неухильного дотримання нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, та які б негативно позначитись на іміджі та репутації Національної поліції України та давали б можливість застосувати до нього крайній, найбільш суворий захід дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби.
Не надано таких доказів, - і під час розгляду даної справи.
При цьому, оскаржуваними наказами порушено необхідний баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовані застосовані заходи дисциплінарного впливу.
Отже, суд вважає протиправним застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.
Оцінюючи, чи відповідало застосоване до позивача дисциплінарне стягнення критеріям обґрунтованості та пропорційності, суд зазначає про те, що такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу та повинен застосовуватись у виняткових випадках і за вчинення особливих дисциплінарних проступків.
Водночас відповідач, усупереч вказаному, належним чином не обґрунтував необхідність застосування до позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення та неможливість застосування іншого, крім звільнення зі служби в поліції, виду дисциплінарного стягнення, при тому, що останній за місцем роботи характеризується загалом позитивно; обставин, які обтяжують відповідальність позивача, під час дисциплінарного провадження не встановлено.
Таким чином, з врахування викладеного вище, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про визнання протиправними та скасування наказів Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, а саме п. 1 наказу від 24.04.2023 року №258 "Про застосування дисциплінарного стягнення" та наказ від 25.05.2023 року №135 о/с "По особовому складу".
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, що розглядає спір.
Тобто, у випадку незаконного звільнення працівника, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його незаконно звільнено.
За наведеного вище, колегія суддів вважає наявними підстави для поновлення ОСОБА_1 на службі на посаді старшого інспектора-чергового чергової частини ВП № 6 (м. Новоселиця) Чернівецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції Чернівецькій області. 
Відповідно до п. 3 ч.1ст. 371 КАС України рішення суду в частині поновлення на посаді підлягає негайному виконанню.
Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, слід зазначити таке.
Частиною 2 ст.235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Відповідно до ст. 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Водночас, виплата грошового забезпечення поліцейському під час вимушеного прогулу регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988"Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", з наступними змінами та доповненнями.
Пунктом 2 Постанови №988 визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.
Наказом МВС України від 06.04.2016 року №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок №260).
Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку №260 передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.
Пунктом 9 розділу І цього ж Порядку встановлено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.
Зі змісту вищевказаного Порядку, який є специфічним для вирішення даних спірних відносин, вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.
Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, (далі - Порядок №100), який підлягає застосуванню в діючий на даний час редакції.
Відповідно до пп. з) п.1 вказаного Порядку №100 цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується, в тому числі, у випадку вимушеного прогулу та за час затримки виконання рішення суду.
Згідно п.2 Порядку №100 у випадку вимушеного прогулу середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.
Згідно п.8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Враховуючи положення Порядку №100, суд вважає, що середня заробітна плата за час вимушеного прогулу позивача повинна обчислюватися, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому позивач була звільнена, з виключенням періодів, в яких позивач знаходився на лікарняних.
Згідно матеріалів справи, позивач в період з 06.04.2023 р. по 24.05.2023 р. перебував на лікарняному, що підтверджується електронними листками непрацездатності.
Період вимушеного прогулу позивача з 26.05.2023 р. (наступний день після звільнення) по 20.03.2024 р. (останній день вимушеного прогулу) 300 календарних днів.
Згідно наданої відповідачем довідки про доходи №77 від 29.02.2024 р. загальна сума доходу ОСОБА_1 протягом 2 місяців, що передували місяцю звільнення зі служби, з виключенням періодів, в яких останній знаходився на лікарняних, позивачу нараховано та виплачено за лютий та березень 2023 р. – 47404,54 грн. Сукупна кількість фактично відпрацьованих ОСОБА_1 календарних днів за період лютий - березень 2023 р. складає 59 днів.
Таким чином, середньоденне грошове забезпечення позивача складає 803,46 грн (47404,54 грн : 59 календарних днів).
У зв`язку із чим розмір середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу складає 241038,00 грн (803,46 грн* 300 днів).
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Щодо строку звернення позивача до суду необхідно зазначити, що згідно ч. 5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на пуплічну службу, її проходженн, звільнення зі служби встановлюється місячний строк.
Водночас ч.4 ст.31 Дисциплінарного статуту передбачено, що поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог КАС України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, що повинно бути підтверджено належними доказами.
З огляду на пропуск позивачем строку для звернення до адміністративного суду, позивачу необхідно було навести поважні причини його пропуску, з наданням доказів на підтвердження поважності цих причин.
Так, згідно матеріалів справи, позивач в період з 12.04.2023 по 29.09.2023 лікувався в медичних закладах, зокрема з 12.04.2023 по 01.05.2023 стаціонарно лікувався в ДУ "Інститут отоларинголої ім. проф. О.С. Коломійченка НАМН України" де було проведено хірургічне лікування і видалення новоутворення, з 02.05.2023 по 01.09.2023 продовжив лікування в КНП "Новоселицька лікарня Новоселицької міської ради" із діагнозом доброякісне новоутворення інших частин ротової частини глотки, хронічний холецистит, хронічний гепатит, енцефалопатія, хронічний панкреатит. З приводу доброякісного утворення проходить амбулаторне лікування по теперішній час. З 11.09.2023 по 29.09.2023 знаходився на амбулаторному лікуванні КНП Міська поліклініка № 2.
Виходячи із викладеного вище, суд дійшов до висновку, що викладені позивачем доводи про поважність причин пропуску звернення до адміністративного суду є обґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 
Постанова суду складена в повному обсязі   07 серпня 2024 року.
          
Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Драчук Т. О.    Смілянець Е. С.