КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження                                                             Доповідач- Кафідова О.В.
№ 22-ц/824/10841/2024                         
 
                                                          П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
          м. Київ                                                                                         Справа № 761/14018/23                      
03 червня 2024 року Київський апеляційний судв складі колегії суддів  Судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді  - Кафідової О.В.
суддів                       - Оніщука М.І.
                                  - Шебуєвої В.А.
при секретарі           - Смолко А.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» -  адвоката Артимович Юлії Богданівни на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Аббасової Н.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування,-
 
в с т а н о в и в:
 
У квітні 2023 року  ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») про стягнення страхового відшкодування.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 01 березня 2021 року між ОСОБА_2 (мати позивача) та ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було укладено міжнародний договір страхування подорожуючих осіб за кордон № EMB.09468183, умовами якого передбачено добровільне страхування медичних витрат та страхування фінансового ризику, пов`язаного із непередбачуваними витратами під час поїздки за кордон  (в межах країн Шенгенської зони); добровільне страхування від нещасних випадків та добровільне страхування відповідальності перед третіми особами.
Перебуваючи на території Республіки Австрія, мати позивача ОСОБА_2 раптово захворіла на COVID-19, через що 18 березня 2021 року була терміново госпіталізована, проте через складний перебіг хвороби ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла.
Після смерті ОСОБА_2 , позивач повідомив страховика про цю подію через зазначений у страховому полісі контактний телефон  НОМЕР_1  і звернувся із проханням надати допомогу із забирання тіла із лікарні з подальшою його репатріацією і похованням.
Рішенням АТ «СК «ПЗУ Україна» по справі №000005455 було відмовлено у страховій виплаті з відшкодування медичних витрат з посиланням на пункти 3.51, 3.5.1.1, 3.5.1.2, 3.5.4.25 Загальних умов страхування (несвоєчасне повідомлення в асистуючу компанію про страховий випадок; репатріацію організовано без участі асистуючої компанії).
Згодом, відповідачем було переглянуто попереднє рішення і здійснено страхове відшкодування в сумі 3 000 євро, які оплачені медичному закладу за лікування ОСОБА_2 
14 грудня 2022 року ОСОБА_3 , звернувся до АТ «СК «ПЗУ Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування від нещасних випадків в сумі 30 000 євро.
06 січня 2023 року відповідачем відмовлено у виплаті вказаного страхового відшкодування з посиланням на пункт 4.2. розділу 4 договору добровільного страхування від нещасного випадку. Причиною такої відмови вказано: «COVID-19 є захворюванням і не є наслідком нещасного випадку». Тобто за договором добровільного страхування від нещасного випадку, відповідач вважає, що смерть внаслідок COVID-19 не є страховим випадком.
З листа клініки в якій на стаціонарному лікуванні перебувала ОСОБА_2 вбачається, що вартість наданої медичної допомоги складає 8 057 євро, з яких відповідачем було сплачено 3 000 євро. Заборгованість станом на теперішній час складає 5 057 євро.
Згідно з рахунком, який наданий похоронним агентством Bestattung Hanser вартість наданих послуг по підготовці тіла, кремації тіла, перевезення останків становить 6 905,95 євро, з яких станом на 27 березня 2021 року позивачем сплачено 2161,95 євро, залишок суми, яка підлягає оплаті 4 744 євро.
Тобто всього сума страхового відшкодування за договором міжнародного страхування подорожуючих осіб за кордон №?EMB.09468183 від 01 березня 2021 року має становити: 5 057 євро + 4 744 євро. = 9 801 євро, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 11.04.2023 року (39,825 грн./ 1євро) становить  390 324,82 грн., які позивач просить стягнути з відповідача.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 9 801 євро, що відповідно до офіційного курсу становить 390 324,82 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що 01 березня 2021 року  ОСОБА_2 уклала з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» міжнародний договір добровільного страхування подорожуючих осіб за кордон №EMB.09468183.
На договорі страхування подорожуючих за кордон вказано, що «Страховий захист надається відповідно до Рішення Ради ЄС 2004/17/EG щодо медичного страхування подорожуючих осіб та був призначений для страхування на території ЄС, тому даний страховий договір відповідно до частини шостої статті 16 Закону України «Про страхування» повинен відповідати Візовому Кодексу ЄС та покриття повинно дорівнювати не менше 30 000 євро без виключень щодо захворювань, зокрема COVID-19.
Отже, відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування у визначеному розмірі.
Не погоджуючись з рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2023 року, 12 квітня 2024 року представник відповідача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» - адвокат Артимович Ю. Б. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Посилається на те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права. Вказує, що договір комплексного страхування подорожуючих за кордон складається із особливих умов страхування (ОУС) та загальних умов страхування (ЗУС). В ОУС договору визначено, що страховик сплачує витрат на діагностику при  наявності підозри на COVID-19 та лікування, медичну евакуацію та репатріацію тіла, наданих протягом 30 днів з моменту набуття чинності договором страхування в межах суми 3 000 євро. Такі обмеження та ліміти при виплаті за COVID-19 є винятком зі стандартного договору добровільного медичного страхування, оскільки  COVID-19 належить до особливо небезпечних інфекцій та не покривається загальним лімітом договору через його ризиковість. Таким чином договором страхування передбачені особливі «спеціальні» умови страхового відшкодування у разі захворювання особи на COVID-19, які страховик виконав у повному обсязі і виплатив максимальну суму, визначену договором. Всі інші ризики та виплати, які перевищують суму такого ліміту, потерпілий несе самостійно. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
В судове засідання з`явився представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» адвокат Авраменко Дмитро Олександрович який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. 
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності не з`явившихся осіб.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції даним вимогам закону відповідає.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 01 березня 2021 року між ОСОБА_2 (мати позивача) та ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було укладено договір страхування подорожуючих осіб за кордон №EMB.09468183, умовами якого передбачено добровільне страхування медичних витрат та страхування фінансового ризику, пов?язаного із непередбачуваними витратами під час поїздки за кордон (в межах країн Шенгенської зони); добровільне страхування від нещасних випадків та добровільне страхування відповідальності перед третіми особами.
Згідно з укладеним договором, ліміт страхової суми 30 000 євро, ліміт внаслідок нещасного випадку - 30 000,00 грн.
Згідно з п. п. 3.2.1 пункту 3.2. Загальних умов страхування страховим випадком за даним договором страхування в частині добровільного страхування медичних витрат вважаються медичні витрати та витрати, що з ними пов?язані в залежності від програми страхування (додаток №1 до даного договору) на послуги, що надавались застрахованій особі при раптовому захворюванні та/або нещасному випадку, коли відсутність негайного медичного втручання могла призвести до серйозних порушень функцій організму (в т.ч. стійкій дисфункції якого небудь органу) або до виникнення загрози життю.
Згідно з додатком до договору страхування, ліміт страхового відшкодування встановлено лише на невідкладну стоматологічну допомогу, жодних інших обмежень чи встановлених лімітів не передбачено.
Згідно з п. п. 3.2.1.2.7 умов до договору страхування страховик крім відшкодування витрат на медичні послуги відшкодовує витрати пов?язані із репатріацією тіла застрахованої особи із за кордону до місця попереднього (постійного) проживання, а саме: витрати на оформлення документів для репатріації, кремації, поховання; підготовка тіла до репатріації, кремації, поховання з дотриманням всіх достатніх формальностей у відповідності до норм та вимог здійснення міжнародних перевезень та законодавства країни де настала смерть; транспортування тіла (останків), процедуру кремації.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року перебуваючи на території Республіки Австрія, мати позивача ОСОБА_2 померла внаслідок складного перебігу хвороби COVID-19.
Після смерті ОСОБА_2 , її син ОСОБА_3 повідомив страховика про цю подію через зазначений у страховому полісі контактний телефон  НОМЕР_1 .
Рішенням АТ «СК «ПЗУ Україна» по справі №?000005455 було відмовлено у страховій виплаті з відшкодування медичних витрат з посиланням на пункти 3.5.1, 3.5.1.1, 3.5.1.2 та 3.5.4.25 Загальних умов страхування (несвоєчасне повідомлення в асистуючу компанію про страховий випадок; репатріацію організовано без участі асистуючої компанії).
14 грудня 2022 року ОСОБА_3 , звернувся до АТ «СК «ПЗУ Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування від нещасних випадків в сумі 30 000 євро.
06 січня 2023 року відповідачем було переглянуто попереднє рішення і здійснено страхове відшкодування в сумі 3 000 євро, які оплачені медичному закладу за лікування ОСОБА_2 . При цьому, у виплаті решти страхового відшкодування позивачу було відмовлено з посиланням на пункт 4.2. розділу 4 договору добровільного страхування від нещасного випадку. Причиною такої відмови вказано: COVID-19 є захворюванням і не є наслідком нещасного випадку, тому не є страховим випадком.
Відповідно до пункту 4.2. договору страхування, страховим випадком є події, що стались внаслідок нещасного випадку, який відбувся протягом дії договору страхування, а саме: смерть застрахованої особи; встановлення застрахованій особі інвалідності І, ІІ, ІІІ групи; травматичні ушкодження та функціональні розлади у застрахованої особи, які зазначені у додатку № 1 «Таблиця розмірів страхових виплат у разі травматичних ушкоджень та функціональних розладів внаслідок нещасного випадку» до Правил добровільного страхування від нещасних випадків №210.1/1 від 09.12.2008.
3гідно з інформацією, наданою клінікою, в якій на стаціонарному лікуванні перебувала ОСОБА_2 ,  вартість наданої останній медичної допомоги складає 8 057 євро, з яких відповідачем було сплачено 3 000 євро. Заборгованість станом на теперішній час складає 5 057 євро.
Згідно з рахунком, наданим похоронним агентством Hanser вартість наданих послуг по підготовці тіла, кремації тіла, перевезення останків становить 6 905,95 євро, з яких станом на 27.03.2021 року позивачем сплачено 2161,95 євро, залишок суми, яка підлягає оплаті 4 744 євро.
Відповідно до довідки приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Стоцко Т.Л. № 35/01-16 від 14.03.2023 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину та оформив її є син померлої ОСОБА_1 .
Відповідно до статті 16 Закону України «Про страхування», чинного на момент укладення договору страхування, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Статтею 15 Візового кодексу ЄС передбачено, що особи, які подорожують країнами Європейського Союзу, повинні мати адекватну та діючу медичну страховку на весь термін поїздки, яка покриває будь-які витрати, які можуть виникнути у зв?язку із репатріацією по медичним показникам, терміновим медичним обслуговуванням та/ або терміновим стаціонарним лікуванням або смертю.
Відповідно до частини третьої статті 15 Візового кодексу ЄС, страхування повинне бути дійсним на всій території держав-членів ЄС та діяти протягом всього періоду запланованого візиту чи транзиту особи. Мінімальне покриття повинне дорівнювати 30 000 євро.
01 березня 2021 року ОСОБА_2 уклала з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» міжнародний договір добровільного страхування подорожуючих осіб за кордон №EMB.09468183. У договорі зазначено, що страховий захист надається відповідно до Рішення Ради ЄС 2004/17/EG щодо медичного страхування подорожуючих осіб та був призначений для страхування на території ЄС.
Тобто даний страховий договір відповідно до частини шостої статті 16 Закону України «Про страхування» повинен відповідати Візовому Кодексу ЄС та покриття повинно дорівнювати не менше 30 000 євро без виключень щодо захворювань, зокрема COVID-19.
Подібний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року в справі № 351/2021/15-ц.
Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, зазначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статті 26 Закону України «Про страхування» визначено, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: 1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; 2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного кримінального правопорушення, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; 4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; 5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) інші випадки, передбачені законом. Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.
Враховуючи, що укладений 01 березня 2021 року між  ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» міжнародний договір добровільного страхування подорожуючих осіб за кордон №EMB.09468183 повинен відповідати нормативним актам Європейського Союзу, зокрема його Візовому Кодексу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що мінімальне страхове покриття по вказаним договором становить 30 000 євро, а не 3 000 євро, як зазначає відповідач.  
З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача, як спадкоємця померлої ОСОБА_2 , суми страхового відшкодування в розмірі 9 801 євро, що відповідно до офіційного курсу становить 390 324,82 грн.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції. 
Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Судом першої інстанції повно встановлено обставини, що мають значення для справи, висновки суду відповідають наявним у матеріалах справах доказам.
Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду  м. Києва від 26 вересня 2023 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.
Керуючись статтями 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-
 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргупредставника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» - адвоката Артимович Юлії Богданівни  залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 04 липня 2024 року.
 
Головуючий:                                              Судді: