П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/21016/23 
                                                                               Головуючий у 1-й інстанції:  Блонський В.К. 
Суддя-доповідач:  Полотнянко Ю.П. 
09 серпня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Драчук Т. О. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення від 21.09.2023 року № 054450004502 Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити пенсію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 20.09.2023 року відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 07.07.1980 по 31.08.1980, з 25.08.1984 по 19.09.1984, з 22.02.1993 по 20.04.1998.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.03.2024 позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 14.09.2023 року № 054450004502, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначення пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV, в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.09.2023 року про призначення пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV, та за результатами розгляду прийняти рішення із врахуванням правових висновків суду.
В решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.03.2024 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
На вказане рішення суду позивач також подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як встановлено судом першої інстанції, 14.09.2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV.
Заява позивача за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в  Хмельницькій області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 21.09.2023 року № 054450004502 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 14.09.2023 року звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV, відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV, в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.
Рішення прийняте за таких обставин:
- дата народження-20.09.1963;
- дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України-14.09.2023;
- пенсійний вік, визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 60 років;
- вік заявника становить 59 років;
- необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 30 років;
- страховий стаж особи становить 27 років 1 місяць 11 днів;
За доданими документами до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи:
- з 07.07.1980 по 31.08.1980, оскільки розбіжність між датою прийняття на роботу (07.07.1980) та датою наказу про прийняття (11.08.1980);
- з 25.08.1984 по 19.09.1984, оскільки відсутні накази про прийняття та звільнення з роботи;
- період роботи в колгоспі з 22.02.1993 року по 20.04.1998 року, оскільки в трудовій книжці відсутня інформація про час роботи за фактичною тривалістю (відпрацьовані трудодні).
Для зарахування до страхового стажу:
- періоду роботи з 07.07.1980 по 31.08.1980, необхідно надати уточнюючу довідку про періоди роботи, видану підприємством на підставі первинних документів за час виконання роботи;
- періоду роботи з 25.08.1984 по 19.09.1984, необхідно надати уточнюючу довідку про періоди роботи, видану підприємством на підставі первинних документів за час виконання роботи;
- періоду роботи в колгоспі з 22.02.1993 року по 20.04.1998 року, необхідно надати уточнюючу довідку про встановлений мінімум трудової участі у громадському господарстві та час роботи за фактичною тривалістю (відпрацьовані трудодні), довідку про реорганізацію колгоспу.
Працює.
Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату-21.09.2026.
На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.
Не погодившись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 13.06.2022 про відмову в призначенні пенсії за віком, позивачка звернулася до суду з цим позовом.
Приймаючи оскаржване рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що дії та бездіяльність відповідачів, що суперечать вимогам чинного законодавства призвели до прийняття Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області рішення від 21.09.2023 року № 054450004502 яке порушує право позивача на одержання пенсії за віком, в зв`язку із тим, що воно не установлено на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
На підставі наведеного суд зробив висновок, що необхідно задовольнити позовну вимогу в якій позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення від 21.09.2023 року № 054450004502 Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком.
Що стосується позовної вимоги, в якій позивач просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 07.07.1980 по 31.08.1980, з 25.08.1984 по 19.09.1984, з 22.02.1993 по 20.04.1998, то суд дійшов висновку, що у її задоволенні необхідно відмовити, оскільки обчислення розміру страхового стажу, який надає право особі на отримання пенсійних виплат у разі призначення пенсії за віком при можливому отриманні відповідних додаткових документів в підтвердження права особи на отримання пенсійних виплат чи відсутності такого права, є преюдиційним правом пенсійного органу який призначає пенсію за віком.
Суд не взяв до уваги, що представник позивача та позивач не надали до суду інших документів як доказів в підтвердження позовних вимог, крім тих які були предметом розгляду органу, що призначає пенсію
Як наслідок, суд відмовив у задоволенні позовної вимоги в якій позивач просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити пенсію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 20.09.2023 року відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в зв`язку із відсутністю страхового стажу в розмірі встановленому частиною 1 статті 26 цього Закону.
Таким чином, суд дійшов висновку, що для більш повного та ефективного захисту прав та інтересів позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.09.2023 року про призначення пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, (далі-Закон №1058-IV).
Вказаний Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", (частина 1 статті 5 Закону № 1058-IV).
Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
В солідарній системі як один із видів пенсійних виплат призначається пенсія за віком, (пункт 1 частини 1 статті 9 Закону №1058-IV).
Відповідно до частини 1 статті 21 Закону №1058-IV, персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини 1, 2 та частини 4 статті 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
-з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу:
-з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою-третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою-третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.
Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою-третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.
Зі змісту оскаржуваного рішення слідує, що підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком були наступні обставини:
- дата народження-20.09.1963;
- дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України-14.09.2023;
- пенсійний вік, визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 60 років;
- вік заявника становить 59 років;
- необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 30 років;
- страховий стаж особи становить 27 років 1 місяць 11 днів;
За доданими документами до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи:
- з 07.07.1980 по 31.08.1980, оскільки розбіжність між датою прийняття на роботу (07.07.1980) та датою наказу про прийняття (11.08.1980);
- з 25.08.1984 по 19.09.1984, оскільки відсутні накази про прийняття та звільнення з роботи;
- період роботи в колгоспі з 22.02.1993 року по 20.04.1998 року, оскільки в трудовій книжці відсутня інформація про час роботи за фактичною тривалістю (відпрацьовані трудодні).
У рішення зазначено, що для зарахування до страхового стажу:
- періоду роботи з 07.07.1980 по 31.08.1980, необхідно надати уточнюючу довідку про періоди роботи, видану підприємством на підставі первинних документів за час виконання роботи;
- періоду роботи з 25.08.1984 по 19.09.1984, необхідно надати уточнюючу довідку про періоди роботи, видану підприємством на підставі первинних документів за час виконання роботи;
- періоду роботи в колгоспі з 22.02.1993 року по 20.04.1998 року, необхідно надати уточнюючу довідку про встановлений мінімум трудової участі у громадському господарстві та час роботи за фактичною тривалістю (відпрацьовані трудодні), довідку про реорганізацію колгоспу.
Так, слід зазначити, що до 01 січня 2004 року страховий стаж працівників обраховувався відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 року, який набрав чинності 01.01.1992 року на підставі постанови ВР України від 6 грудня 1991 року № 1788-XII, (далі Закон №1788-XII).
Згідно із пунктом а) статті 3 Закону № 1788-XII, право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом: особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів,-за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Стаття 56 Закону № 1788-XII встановлює види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію.
Відповідно до статті 56 цього Закону, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.
Згідно із статтею 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 року № 637, затвердив "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", (далі Порядок № 637).
Положеннями статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. Однак таке право не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи1 на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено п. 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за №22- 1(далі - Порядок №22-1). Наявність же таких сумнівів може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу.
У пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №637 (далі - Порядок №637) визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку).
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
Із змісту записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 12.08.1980 року вбачається:
- № 1 від 07.07.1980 року трудової книжки серії НОМЕР_1 від 12.08.1980 року, позивач прийнятий в штат робочим відділення № 5 радгоспу ім. Горького-наказ № 225-к від 11.08.1980 року;
- № 7 від 25.08.1984 року, позивач прийнятий на відділення № 5 радгоспу ім. Горького робочим, тимчасово, (запис щодо наказу про прийняття на роботу відсутній);
- № 8 від 19.09.1984 року, позивач звільнений за власним бажанням (запис щодо наказу про звільнення з роботи відсутній);
- № 19 від 22.02.1993 року, позивач прийнятий водієм 1 класу в автогараж колгоспу "Дружба", протокол № 3 від 6.02.1993 року;
- № 21 від 20.04.1998 року, позивач звільнений по переводу на інше підприємство СЗАТ "Радом-Дальній", стаття 36 пункт 5 КЗпП України, протокол № 4 від 19.04.1998 року.
Таким чином, наявні у копії трудової книжки серії НОМЕР_1 записи є достатніми та належними, які дійсно підтверджують трудову діяльність позивача.
Стосовно твердження відповідача щодо відсутності підстав для зарахування періоду трудової діяльності з 07.07.1980 по 31.08.1980, оскільки розбіжність між датою прийняття на роботу (07.07.1980) та датою наказу про прийняття (11.08.1980), а також з 25.08.1984 по 19.09.1984, у зв`язку з тим, що відсутні накази про прийняття та звільнення з роботи, то суд зазначає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Виправлення в документах не може бути підставою для виключення певного періоду роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право а призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Також, Верховний Суд у постанові від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб.
Відтак, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому, невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії та не зарахування страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.
Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому, працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Водночас, відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження того, що відомості трудової книжки позивача містять неправдиві або недостовірні відомості.
Так, в даному випадку записи у трудовій книжці в повній мірі підтверджують періоди роботи позивача з 07.07.1980 по 31.08.1980, з 25.08.1984 по 19.09.1984, а наявність розбіжностей між датами прийняття на роботу і наказами про прийняття не є підставою для позбавлення позивача права на зарахування відповідних періодів роботи до страхового стажу.
Суд наголошує, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи особи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки чи документів про прийняття на роботу та звільнення.
Колегія суддів аголошує, що спірні записи у трудовій книжці позивача не містять недопустимих перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали саму суть записів. Тому, на думку суду, відсутні достатні підстави для неврахування таких періодів при визначенні страхового стажу позивача. При цьому враховується правова позиція Верховного Суду, наведена у постановах від 06.02.2018 в справі № 677/277/17 та від 24.05.2018 року в справі №490/12392/16-а.
Таким чином, колегія суддів не погоджується із виснвоком суду першої інстанції щодо відсутності можливості обчислити та зарахувати вказані періоди роботи до страхового стажу позивача.
Тому, з огляду на наведене, період роботи позивача з 07.07.1980 по 31.08.1980, з 25.08.1984 по 19.09.1984 підлягають зарахуванню до страхового стажу.
Щодо незарахування періоду роботи в колгоспі з 22.02.1993 року по 20.04.1998 року, то колегія суддів зазначає наступне.
Так, з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 12.08.1980 року слідує, що ОСОБА_1 у період з 22.02.1993 року по 20.04.1998 року працював водієм 1 класу в автогараж колгоспу "Дружба".
Відповідно до статей 3, 48 Примірного статуту колгоспників, прийнятого ІІІ Всесоюзним з`їздом колгоспників 27.11.1969 і затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 28.11.1969, громадяни СРСР приймались в члени колгоспу на підставі заяви, яка розглядалася спочатку правлінням колгоспу, після чого прийом у члени колгоспу проводиться загальними зборами колгоспників за поданням правління. Допускається залучення на роботу за трудовими договорами фахівців та інших працівників з боку лише в тих випадках, коли в колгоспі немає відповідних фахівців або коли сільськогосподарські та інші роботи не можуть бути виконані в необхідні терміни силами колгоспників (стаття 24 Примірного статуту 1969 року). Із прийняттям ВР України 14 листопада 1992 року Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» Примірний статут колгоспу припинив функціонування як нормативноправовий акт.
Отже, Примірним статутом колгоспників передбачалась можливість як прийняття осіб у члени колгоспу, так і залучення на роботу за трудовими договорами фахівців та інших працівників, які не були членами колгоспу.
Доказів прийняття позивача у члени колгоспу "Дружба" відповідачами не надано.
Відтак, колегія суддів виходить з того, що позивач у періоди з 22.02.1993 року по 20.04.1998  року виконував роботу у колгоспі "Дружба" на підставі трудового договору, тому в силу вимог статті 56 Закону №1788-XII такі періоди трудової діяльності підлягали зарахуванню до стажу роботи позивача, а згідно із частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV і до страхового стажу.
Колегія суддів наголошує, що частина 1 статті 56 Закону №1788-XII розрізняє види робіт, які зараховуються до стажу роботи, а саме: 1) робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання; 2) робота, виконувана на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру її тривалості роботи і тривалості перерв.
Відтак вимоги Закону №1788-XII про те, що при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю, стосуються стажу роботи саме на підставі членства в кооперативі.
Постанова Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 «Про трудові книжки колгоспників», якою затверджено Основні положення про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, також врегульовувала трудову діяльність саме членів колгоспів.
Так, пункт 2 Основних положень передбачав, що трудові книжки ведуться на усіх членів колгоспу з моменту їх прийняття у члени колгоспу.
Зважаючи на те, що відповідачами не надано доказів того, що позивач був прийнятий у члени колгоспу "Дружба" та виконував роботу саме на підставі членства у колгоспі, а відтак повинен мати трудову книжку колгоспника із відомостями про встановлений мінімум трудової участі в колгоспному господарстві та фактично відпрацьовані вихододні, суд відхиляє доводи відповідачів, що позивачем не підтверджено стаж роботи з 22.02.1993 року по 20.04.1998 року.
Суд наголошує, що трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 12.08.1980 містить належним чином оформлені записи, які свідчать про трудову діяльність позивача у колгоспі "Дружба" у спірний період, а тому колегія суддів вважає необґрунтованими твердження відповідача на необхідність подання позивачем підтверджуючої довідки відповідно до Порядку № 637.
Колегія суддів зазначає, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутністю трудової книжки або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 20.02.2018 справа № 234/13910/17
Натомість, відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження звернення до підприємства, в якому працював позивач, або архівні установи для отримання відомостей щодо спірного періоду роботи позивача.
Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відсутність записів у трудовій книжці щодо встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та фактично відпрацьований позивачем час роботі у такому господарстві робить неможливим здійснити зарахування стажу період роботи у колгоспі "Дружба" з 22.02.1993 року по 20.04.1998, оскільки право позивача на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії не може ставитись в залежність від виконання роботодавцем своїх обов`язків щодо ведення кадрової документації, зокрема передання документів на архівне зберігання.
Колегія суддів наголошує, що право особи на гарантоване Конституцією і законами України пенсійне забезпечення не може ставитись в залежність від існування певних документів, відсутніх не з вини такої особи, збереження яких не може нею контролюватись, тому на цю особу не може покладатись відповідальність за їх збереження.
В матеріалах справи відсутні відомості про невиконання позивачем як членом колгоспу встановленого мінімуму трудової участі без поважних причин.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи у колгоспі "Дружба" з 22.02.1993 року по 20.04.1998.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що рішення відповідача від 21.09.2023 №054450004502 є протиправним та підлягає скасуванню, а зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 07.07.1980 по 31.08.1980, з 25.08.1984 по 19.09.1984, з 22.02.1993 по 20.04.1998. забезпечить ефективне відновлення прав позивача.
Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити пенсію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 20.09.2023 року відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як уже зазначалось судом вище, наявний у позивача страховий стаж становить 27 років 1 місяць 11 днів. Відповідні обставини підтверджуються рішенням №054450004502 від 21.09.2023.
При цьому, зарахування до його страхового стажу періоду роботи в колгоспі "Дружба" з 22.02.1993 по 20.04.1998 свідчитиме про наявність у нього більше ніж 30 років страхового стажу, що є достатнім для призначення пенсії за віком.
Як наслідок, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог даного позову, які стосуються зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком.
В той же час, положеннями п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058 передбачено, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
В даному ж випадку, позивач просить суд зобов`язати відповідача призначити йому пенсію з 20.09.2023.
Отже, враховуючи, що позивач досягнув пенсійного віку 20.09.2023, а тому пенсія за віком має бути призначена йому з 21.09.2023, тобто з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а не з 20.09.2023, як про це просить позивач.
Таким чином, вимоги щодо зобов`язання пенсійного органу призначити позивачу пенсію за віком підлягають частковому задоволенню.
Щодо застосування при розгляді заяви позивача про призначення пенсії принципу екстериторіальності слід вказати наступне.
Згідно частини 1 статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).
30.03.2021 набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16.03.2021 за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).
Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01.04.2021.
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).
Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Згідно пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Отже після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Тобто фактично Порядок № 22-1 визначає, що будь-який структурний підрозділ пенсійного органу наділений повноваженням призначати пенсію. Проте після прийняття заяви та документів орган, що розглядає такі документи та приймає рішення визначається за принципом екстериторіальності. Натомість вказаний Порядок не визначає, який саме структурний підрозділ пенсійного органу зобов`язаний призначити пенсію на виконання судового рішення, тобто виконати рішення суду.
При цьому колегія суддів враховує, що позивачем заявлено позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, який визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії.
На підставі вказаного та з метою належного та ефективного захисту прав позивача колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, шляхом визнання протиправним та скасування рішення від 21.09.2023 року № 054450004502 Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, щодо відмови позивачу в призначенні пенсії та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 07.07.1980 по 31.08.1980, з 25.08.1984 по 19.09.1984, з 22.02.1993 по 20.04.1998, а також призначити пенсію з 21.09.2023 року відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Водночас, положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області необхідно залишити без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року скасувати та прийняти нове рішення про часткове задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За таких обставин на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, який прийняв оскаржуване рішення, підлягає стягненню 2147,20 грн. судового збору сплаченого згідно квитанції від 07.11.2023 на суму 858,88 грн. та квитанції від 13.03.2024 на суму 1288,32 грн.
Враховуючи, що саме Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийняло спірне рішення про відмову у призначенні пенсії, тому судові витрати підлягають стягненню за рахунок його бюджетних асигнувань. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення від 21.09.2023 року № 054450004502 Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 07.07.1980 по 31.08.1980, з 25.08.1984 по 19.09.1984, з 22.02.1993 по 20.04.1998.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити пенсію ОСОБА_1 з 21.09.2023 року відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
В задоволенні решти вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 2147,20 грн (дві тисячі сто сорок сім гривень 20 коп.) судових витрат понесених на сплату судового збору.
 
Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Смілянець Е. С.    Драчук Т. О.