ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року 
м. Київ
cправа №  910/7352/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Зуєва В.А., 
за участю секретаря судового засідання - Кравченко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріденс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога Воркінг»
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2024 (головуючий - Тищенко О.В., судді - Шаптала Є.Ю., Станік С.Р.) і рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2022 (суддя Демидов В.О.) у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріденс»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога Воркінг»
про стягнення 5 473 828,23 грн
(за участю представників: позивача - Дзюбенко С.М., Повар О.М., відповідача - Крисенко А.Є.)

Історія справи
Обставини справи, встановлені судом
1. 26.11.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кріденс" (далі - ТОВ    «Кріденс», позивач, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Перемога Воркінг" (далі - ТОВ «Перемога Воркінг», відповідач, орендар) укладено договір оренди № 01/20 (далі - Договір) частини нежитлових приміщень групи приміщень № 1 по № 8, № 51А (6 поверх, літ. "Д") та нежитлових приміщень № 1 по № 9, групи приміщень № 51Б (6 поверх, літ. "Д") загальною площею 1  132 кв м, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Євгена Коновальця, 36 (надалі - Приміщення) для розміщення офісів (кабінетів), які необхідні для здійснення діяльності, пов`язаної з виконанням обов`язків, передбачених установчими документами орендаря, але у будь-якому випадку окрім діяльності з виробництва товарів. Орендар має право передавати приміщення та його окремі частини у суборенду (пункт 6.3.2 Договору).
2. Відповідно до пункту 1.1.5 Договору право користування Приміщенням виникає у орендаря з моменту підписання акта прийому - передачі Приміщення. Акт приймання - передачі Приміщення підписаний сторонами 01.12.2020.
3. Пунктом 2.1 Договору передбачено, що Договір набирає чинності з 01.12.2020 і діє до 31.10.2023, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором.
4. У пункті 3.1.1 Договору сторони погодили, що орендар сплачує орендодавцю суми грошових коштів у вигляді наведених платежів (надалі - Платежі): орендна плата; операційні витрати (послуги, які надаються орендодавцем та/або експлуатуючою організацією Комплексу); експлуатаційні витрати (послуги з прибирання місць загального користування); комунальні платежі.
5. Пунктами 3.2.2-3.2.5 Договору передбачено, що по закінченню кожного календарного місяця оренди орендодавець протягом 7 робочих днів надає орендарю акт щодо оренди Приміщення та послуг. Всі платежі здійснюються у національній валюті України - гривні. 
6. Відповідно до пункту 3.3.1 Договору якщо у будь-який момент сума Платежів або інших сум коштів, одержаних орендодавцем від орендаря за Договором, буде недостатньою для покриття всіх фінансових зобов`язань орендаря перед орендодавцем, такі суми зараховуються і можуть бути використані для виконання зобов`язань орендарем у такому порядку: відшкодування будь-яких документально підтверджених збитків, понесених орендодавцем з вини орендаря при виконанні Договору (пункт 3.3.1.1); компенсація будь-яких документально підтверджених пошкоджень Комплексу, завданих з вини орендаря (пункт 3.3.1.2); будь-які види неустойки, якщо вони передбачені Договором або законодавством (пункт 3.3.1.3); прострочена орендарем орендна плата (пункт 3.3.1.4); орендна плата (пункт 3.3.1.5).
7. Згідно з пунктом 3.4.1 Договору орендар зобов`язаний сплачувати плату за користування Приміщенням у розмірах та у терміни, які визначаються Договором (надалі - орендна плата). Орендна плата починає нараховуватися з моменту передачі Приміщення за актом приймання-передачі.
8. Пунктами 3.4.2, 3.4.3 Договору передбачено, що розмір щомісячної орендної плати за 1    кв м визначається грошовим еквівалентом в доларах США, та складає еквівалент 20 доларів США; щомісячна орендна плата за користування Приміщенням складає еквівалент 22    640 доларів США.
9. Відповідно до пункту 3.4.4 Договору орендар сплачує щомісячну орендну плату за користування Приміщенням шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України (гривні) за курсом купівлі долара США на міжбанківському валютному ринку (курс купівлі долара США визначається відповідно до даних сайту "fіnancе.ua"), на день виставлення орендодавцем відповідного рахунку.
10. У пункті 3.4.5 Договору сторони погодили, що орендна плата протягом дії Договору сплачується орендарем у такому порядку:
-          у вигляді попередньої оплати в розмірі двох місячних орендних плат, що буде зарахована як оплата за перший та останній місяці оренди, згідно з отриманим рахунком, протягом 3 банківських днів з дати підписання сторонами Договору та акта приймання-передачі Приміщення;
-          всі наступні орендні платежі (орендна плата) за оренду Приміщення здійснюються у розмірі, що визначений пунктом 3.4.3 Договору, та сплачуються орендарем у формі попередньої щомісячної орендної плати протягом 3 банківських днів здати отримання орендарем відповідного рахунка-фактури, але не пізніше 10 числа поточного місяця за наступний місяць користування Приміщенням.
11. Пунктом 3.5.1 Договору передбачено, що орендар зобов`язаний щомісяця сплачувати орендодавцю компенсацію вартості послуг, що надаються орендарю (у разі їх фактичної наявності) у зв`язку з користуванням Приміщенням та/чи Комплексом (згідно з рахунками, виставленими на підставі окремих договорів щодо обслуговування Приміщення).
12. Згідно з пунктами 3.5.3 3.5.4 Договору оплата операційних витрат здійснюється орендарем на підставі виставленого орендодавцем рахунку із розрахунку еквівалента 2 долара США з ПДВ за 1 кв м Приміщення, шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України (гривні) за курсом купівлі долара США на міжбанківському валютному ринку (курс купівлі долара США визначається відповідно до даних сайту "fіnancе.ua") на день виставлення орендодавцем відповідного рахунку; оплата експлуатаційних витрат, а саме послуг з прибирання місць загального користування, у розмірі 5 000 грн на місяць здійснюється орендарем на підставі виставленого орендодавцем рахунка. 
13. Пунктом 3.5.5 Договору передбачено, що орендодавець виставляє орендарю рахунки на відшкодування комунальних послуг та операційних витрат на всю орендовану орендарем площу. Оплата комунальних послуг, операційних та експлуатаційних витрат здійснюється орендарем до 10-го числа кожного місяця за попередній місяць, на підставі виставлених рахунків орендодавцем.
14. У пунктах 4.2.1, 4.2.2 Договору сторони погодили, що протягом строку оренди орендар, разом з усіма іншими користувачами (власниками) Комплексу, має право користуватися всіма площами, які відводяться для спільного користування (Загальні площі). До Загальних площ належать приміщення, частини та споруди всередині або ззовні Комплексу, які призначені для користування та відвідування всіма користувачами (власниками) включаючи, але не обмежуючись, наступними приміщеннями та площами: входи та виходи з Комплексу, коридори, ходи, переходи, ліфти, стоянки та місця для паркування автомобільного транспорту. Детальний опис Загальних площ може встановлюватися Правилами та Положеннями Комплексу.
15. Відповідно до пунктів 4.4.1, 4.6.1 Договору за цілодобову охорону орендованих Приміщень відповідає орендар. Доступ у Приміщення орендаря його працівників, представників та відвідувачів не потребує додаткового узгодження з орендодавцем.
16. Згідно з пунктом 5.1.1 Договору у разі прострочення орендарем виконання зобов`язання, яке передбачає здійснення Платежів на користь орендодавця, орендар зобов`язаний сплатити орендодавцю неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки, яка встановлюється Національним банком України і діє у період прострочення, від суми простроченого зобов`язання за кожен календарний день прострочення.
17. Пунктом 5.4.1 Договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов Договору у випадку дії форс-мажорних обставин, настання яких не залежить від сторін і безпосередньо впливає на можливість виконання Договору.
18. Форс-мажорні обставини включають стихійні лиха, війни, збройні конфлікти, епідемії та інші події поза розумного контролю сторін. На підтвердження настання дії форс-мажорних обставин повинен бути наданий Сертифікат (висновок, довідка, підтвердження) про дію форс-мажорних обставини, виданий Торгово-промисловою палатою України або іншим компетентним органом відповідно до діючого законодавства, на який покладено обов`язок прийняття таких рішень (пункт 5.4.2 Договору).
19. У пунктах 5.4.3-5.4.5 Договору сторони визначили, що сторона, яка зазнала дії форс-мажорних обставин, негайно повідомляє іншу сторону у письмовій формі про початок та припинення дії таких обставин; потерпіла від форс-мажорної обставини сторона підтверджує наслідки такої обставини відповідно до застосовного законодавства; у випадку дії форс-мажорних обставин невиконання зобов`язань за Договором може бути повністю або частково призупинене на термін дії таких обставин.
20. Відповідно до пункту 5.4.6 Договору якщо форс-мажорні обставини тривають понад 90 календарних днів, кожна сторона має право розірвати Договір шляхом надсилання іншій стороні письмового повідомлення не менше за 10 календарних днів до очікуваної дати дострокового розірвання Договору.
21. Договір може бути розірваний або може бути припинений на інших підставах, передбачених умовами Договору або положеннями чинного законодавства України (пункт 6.5.1 Договору).
22. Згідно з пунктом 6.5.2 Договору у випадку розірвання Договору або його припинення на інших підставах відповідні зобов`язання сторін припиняються з дати, з якої Договір є розірваним або припиненим, згідно з його умовами або положеннями чинного законодавства.
23. Пунктом 6.5.5 Договору передбачено, що кожна зі сторін Договору має право в односторонньому порядку розірвати Договір шляхом направлення іншій стороні письмового повідомлення про розірвання Договору не пізніше, ніж за 60 календарних днів до дати розірвання. Договір буде вважатись розірваним на 61 календарний день з моменту відправлення ініціюючою стороною письмового повідомлення про розірвання Договору.
24. Згідно з пунктами 6.6.1, 6.6.2 Договору після закінчення Строку оренди орендар зобов`язаний негайно повернути Приміщення орендодавцю. Повернення Приміщення орендарем та його передача орендодавцеві здійснюється на підставі акта приймання-передачі, який підписується сторонами.
25. Відповідно до пунктів 7.5.1 7.5.2 Договору повідомлення, які надсилаються стороні для виконання Договору або у зв`язку з ним, повинні бути складені у письмовій формі та підписані представниками сторін, які мають на це очевидні або фактичні повноваження; зазначені вище повідомлення будуть вважатися переданими стороні належним чином, якщо вони відправлені одним із таких способів: кур`єром та вручені особисто (пункт 7.5.2.1); або за допомогою факсимільного зв`язку (пункт 7.5.2.2); або за допомогою послуг підприємств поштового зв`язку або кур`єрської служби (пункт 7.5.2.3).
26. У пункті 7.5.4 Договору сторони погодили, що усі повідомлення надсилаються на адреси та за номерами сторін, які подаються у Розділі "Місцезнаходження та реквізити сторін" Договору, або на такі інші адреси та за номерами, які будуть повідомлені стороною. Кожна зі сторін зобов`язується негайно інформувати іншу сторону про зміни адреси або телефонних номерів.
27. Позивач надіслав відповідачу рахунок-фактуру № СФ-0000744 від 02.04.2021 на суму 700 826,82 грн, з яких: орендна плата за квітень 2021 року у розмірі 527   138,44    грн, операційні витрати за квітень 2021 у розмірі 52 717,24 грн, експлуатаційні витрати за квітень 2021 року у розмірі 4 166, 67 грн, ПДВ у розмірі 116     804,47 грн. Вказаний рахунок оплачений відповідачем частково, залишок несплаченої суми складає 200 826,82 грн.
28. Докази надсилання позивачем на адресу відповідача рахунків-фактур за період з лютого 2022 року по липень 2022 року відсутні.
29. Відповідач оплатив частково за оренду Приміщення у лютому 2022 року на суму 600    000 грн.
30. Листом від 28.02.2022 № 02-02 орендар звернувся до орендодавця, в якому просив звільнити його від сплати орендної плати та відповідальності, пов`язаної з такою несплатою, у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин (військова агресія російської федерації проти України та запровадження у зв`язку з цим воєнного стану). Додатком до вказаного листа значиться лист Торгово-промислової палати України №    2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 (лист направлений на адресу електронної пошти  позивача, вказану в Договорі).
31. У відповідь листом від 24.05.2022 № 24-05-22/01 орендодавець повідомив орендаря про неможливість звільнення від сплати орендної плати та запропонував надати знижку на сплату орендної плати у розмірі 35 %, а також просив сплатити заборгованість (позивач не надав доказів направлення цього листа у передбаченому пунктом 7.5 Договору порядку). 
32. 17.06.2022 орендар звернувся до орендодавця з листом № 17-06 про розірвання Договору та пропонував суму заборгованості у розмірі 200    826,82 грн та/або інші витрати пов`язані з утриманням будівлі у період з 24.02.2022 покрити з гарантійного платежу, що був авансований разом з підписанням Договору на суму 716    625,01 грн.
33. 07.07.2022 орендар звернувся до орендодавця з листом № 07-07, у якому зазначив, що листом № 17-06 від 17.06.2022 повідомив про неможливість продовження співпраці на запропонованих орендодавцем умовах. Згідно з пунктом 5.4.6. Договору ділові стосунки під час дії форс-мажорних обставин припиняються через 10 днів з дня направлення відповідного повідомлення. Таким чином, з 28.06.2022 укладений договір є припиненим.
34. Орендар на підтвердження неможливості використання ним орендованого приміщення з 24.02.2022 по червень 2022 року надав листи суборендарів від 15.03.2022, 03.03.2022, 26.02.2022, 26.02.2022, 14.03.2022, 05.04.2022, 28.02.2022, в яких суборендарі повідомили ТОВ «Перемога Воркінг» про неможливість використовувати орендовані приміщення.
35. Наказом ТОВ «Перемога Воркінг» від 28.02.2022 № 1/1 на товаристві оголошено простій не з вини працівників та зупинено роботу ТОВ «Перемога Воркінг» на період з 01.03.2022 до можливості відновлення роботи.
36. На підтвердження неможливості використання Приміщення ТОВ    "Перемога Воркінг" надало сертифікат № 3100-22-0840 про форс-мажорні обставини від 15.09.2022 № 264/05-4, яким Торгово-промислова палата України засвідчила відповідачу форс-мажорні обставини: військова агресія російської федерації проти України, що стала підставою введення воєнного стану, щодо обов`язку використовувати приміщення за цільовим призначенням у термін з 28.02.2022 за Договором.
Узагальнений зміст позовних вимог та підстав позову 
37. ТОВ «Кріденс» звернулося до суду з позовом до ТОВ «Перемога Воркінг» про стягнення 5 473 828,23 грн, з яких: 4 409 094,39 грн заборгованість з орендної плати, 585 266,64 грн заборгованість зі сплати операційних витрат, 35    000    грн заборгованість зі сплати експлуатаційних витрат, 408 896,24 грн пені, 35    570,96 грн 3% річних.
38. Позов мотивований неналежним виконанням відповідачем умов Договору в частині своєчасної сплати орендних платежів, операційних та експлуатаційних витрат.
Узагальнений зміст та обґрунтування прийнятих у справі судових рішень 
39. Справа розглядалась судами неодноразово.
40. Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.12.2022 позов задоволений частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 4    143    911,12 грн заборгованість з орендної плати, 16    005,62 грн пені, 7 625,92 грн 3% річних. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
41. Рішення суду першої інстанції мотивовано таким:
- до листа відповідача від 28.02.2022 № 02-02 долучено лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, що не відповідає вимогам пункту 5.4.2 Договору, а сертифікат № 3100-22-0840 про форс-мажорні обставини датований лише 15.09.2022;
-  лист від 17.06.2022 № 17-06, яким відповідач повідомив позивача про розірвання Договору, був надісланий у спосіб, не передбачений Договором. Зі змісту цього листа не вбачається, що підставою для розірвання Договору слугує пункт 5.4 Договору;
- відсутність актів орендодавця щодо оренди Приміщення та послуг не звільняє орендаря від обов`язку здійснити оренді та інші платежі, оскільки відповідно до акта приймання-передачі приміщення відповідач володів майном та не повернув його відповідно до умов Договору; обов`язок відповідача сплачувати орендні платежі виникає в силу закону та умов Договору, а отже строк оплати за кожний спірний період у відповідача виник після 10 числа поточного місяця за який мав бути виставлений рахунок;
- оскільки сайт "fіnancе.ua" не відображає курс купівлі долара США на міжбанківському валютному ринку у спірному періоді, то для розрахунку вартості орендної плати суд взяв за основу ставки по курсу НБУ, які діяли у спірний період;
- існування заборгованості зі сплати операційних витрат у розмірі 585    266,64 грн не підтверджено належними та допустимими доказами;
- у частині нарахування пені за період з лютого 2022 року по серпень 2022 року слід відмовити, враховуючи введення на території України з 24.02.2022 воєнного стану та беручи до уваги триваючу дію форс мажорних обставин;
- за відсутності доказів отримання відповідачем рахунків-фактур за спірний період, окрім рахунку СФ-0000744 від 02.04.2021, 3% річних підлягають нарахуванню тільки на борг за квітень 2021 року в сумі 200    826,82 грн.
42. Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 стягнуто з відповідача на користь позивача 28    170,24 грн витрат на професійну правничу допомогу.
43. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.05.2023 рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволення позову з прийняттям нового рішення про відмову в позові повністю. Додаткове рішення суду першої інстанції від 09.01.2023 скасовано частково, ухвалено нове рішення, яким у задоволені заяви позивача про розподіл судових витрат відмовлено повністю.
44. Постановою Верховного Суду від 24.10.2023 скасовано постанову суду апеляційної інстанції від 10.05.2023 та додаткову постанову цього ж суду від 06.06.2023 з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Узагальнений зміст та обґрунтування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції 
45. За результатом нового розгляду постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2024 рішення суду першої інстанції скасовано з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю, з підстав, наведених у постанові суду апеляційної інстанції. Додаткове рішення від 09.01.2023 скасовано з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви позивача про розподіл судових витрат.
46. Суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків:
- за умовами Договору обов`язок орендаря по сплаті орендної плати, експлуатаційних та операційних витрат        виникає за сукупності двох умов: (1) надання орендодавцем акта щодо оренди Приміщення та послуг та (2) виставлення орендодавцем рахунків на сплату орендарем вказаних сум; саме в сукупності вказані документи підтверджують факт користування орендарем орендованим майном у відповідний місяць, тоді як актом приймання-передачі від 01.12.2020 сторони зафіксували тільки передачу Приміщення;
- відсутні докази складання орендодавцем відповідно до умов Договору актів щодо оренди Приміщення та послуг на заявлену до стягнення суму орендної плати та  рахунків зі сплати операційних та експлуатаційних витрат за лютий-липень 2022 року, а отже в орендаря не виник обов`язок зі сплати орендних платежів у вказаний період;
- заборгованість зі сплати орендної плати за квітень 2021 підлягає погашенню за рахунок сплаченого відповідачем авансового платежу за останній місяць оренди у розмірі 716    625,01 грн, що узгоджується з умовами пункту 3.3 Договору;
- листування сторін шляхом надіслання електронних листів хоча не передбачено умовами Договору, проте стало частиною ділових звичаїв в Україні, а здійснення електронної переписки як усталеного звичаю ділового обороту в Україні, що не вимагає договірного врегулювання, визнається цивільним звичаєм. Однак щодо електронного листа відповідача від 17.06.2022 № 17-06, то неможливо встановити як осіб такого листування, так і їх повноваження щодо наведених у ньому вимог, а тому вказаний лист хоча і отриманий позивачем, проте не підтверджує        реалізацію відповідачем права на дострокове розірвання Договору в        розумінні пункту 6.5.5 Договору;
- натомість 01.09.2022 відповідач засобом поштового зв`язку направив позивачу лист від 31.08.2022 № 31-08-1 про припинення орендних відносин з 27.06.2022 разом з актом приймання - передачі Приміщення, який підтверджує реалізацію орендарем права на розірвання Договору згідно з підпунктами 6.5.5, 7.5.2 Договору, а отже Договір між сторонами є розірваним 31.10.2022;
- щодо форс-мажорних обставин, то відповідач відповідно до умов Договору повідомив позивача про їх настання листом від 28.02.2022 № 02-02 та просив звільнити його від сплати орендної плати у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин (військова агресія російської федерації проти України та запровадження воєнного стану), отримання якого позивач підтвердив; 
- оцінивши в сукупності наявні у справі докази: листи суборендарів про неможливість користування орендованим майном, наказ відповідача про оголошення простою з 01.03.2022, сертифікат Торгово-промислової палати України від 15.09.2022 № 3100-22-0840 про форс-мажорні обставини та лист останньої №    2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, апеляційний суд визнав доведеними форс-мажорні обставини (повномасштабна військова агресія російської федерації проти України, введення воєнного стану в України), які унеможливлювали використання відповідачем Приміщення, що є підставою для звільнення відповідача від орендної плати за період з 28.02.2022 по 31.07.2022 на підставі частини 6 статті 762 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
47. Додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2024 стягнуто з позивача на користь відповідача 108    500 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної та касаційної інстанцій, а також під час нового апеляційного розгляду справи. 
Касаційні скарги
48. Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю та рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини 2 статті 287 ГПК України, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
49. Також з касаційною скаргою на постанову суду апеляційної інстанції звернувся відповідач, який просить змінити її мотивувальну частину з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, виклавши її з урахуванням зазначених у касаційній скарзі доводів щодо реалізації відповідачем закріпленого пунктом 5.4.6 Договору права на розірвання Договору шляхом направлення листа від 17.06.2022 №17-06 на зазначену в Договорі електронну адресу позивача.
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи касаційної скарги позивача
50. Апеляційний суд неправильно застосував:
- норми частини 1 статті 534, частини 6 статті 762 ЦК України, статей 188, 291 Господарського кодексу України, статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», без урахування висновків щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 910/7495/16, постановах Верховного Суду від 12.04.2023 у справі № 910/14244/20, від 26.09.2019 у справі №    910/12934/18, від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21, від 15.06.2023 у справі №    910/8580/22, від 07.06.2023 у справі № 912/750/22, від 07.06.2023 у справі №    906/540/22, від 29.06.2023 у справі № 922/999/22, від 07.03.2023 у справі №    909/1199/21 та проігнорував обов`язкові вказівки Верховного Суду, викладені у постанові від 24.10.2023 у даній справі;
- норми пунктів 201.1, 201.7, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України без урахування висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 910/23097/17.
51. Висновок апеляційного суду про ненастання у відповідача обов`язку з оплати рахунків позивача суперечить висновкам Верховного Суду у постановах від 29.04.2020 по справі № 915/641/19, від 28.03.2018 у справі № 910/32579/15, від 22.05.2018 у справі № 923/712/17, від 21.01.2019 у справі № 925/2028/15, від 02.07.2019 у справі № 918/537/18, від 29.08.2019 у справі № 905/2245/17, від 26.02.2020 у справі № 915/400/18, від 11.10.2018 у справі № 916/446/16 та від 12.03.2020 у справі № 910/15234/18, від 10.04.2019 у справі № 390/34/17, від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 щодо правової природи рахунків, актів наданих послуг та заборони суперечливої поведінки.
52. Суд апеляційної інстанції проігнорував обов`язкові вказівки у постанові Верховного Суду від 24.10.2023 у цій справі та не дослідив зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме: листи суборендарів ТОВ «Перемога Воркінг», листи відповідача від 07.07.2022 № 07-07 та від 31.08.2022 № 31-08-1, наказ відповідача від 27.06.2022 № 1/6, публікації на офіційному порталі Київської міської державної адміністрації про події у м. Києві з 24.02.2022 по липень 2022 року у контексті доведення наявності/відсутності у відповідача можливості користуватись орендованим майном; рахунки позивача та банківські виписки про оплату відповідачем таких рахунків за період з початку дії Договору; заяву позивача від 03.10.2022 про зміну предмета позову; роздруківку з веб-сайту finance.ua з даними про курс долара США до гривні станом на 03.10.2022 (дата заяви позивача про зміну предмета позову) у контексті здійсненого позивачем розрахунку розміру позовних вимог.
Узагальнені доводи касаційної скарги відповідача
53. Апеляційний господарський суд неправильно застосував частини 1, 2 статті 5, статтю 6, частину 1 статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», порушив статтю 73, частину 1 статті 76, частину 1 статті 77, статтю 96 ГПК України, без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 29.01.2021 у справі №922/51/20, від 13.10.2021 у справі №923/1379/20, від 15.07.2022 у справі №914/1003/21, від 03.08.2022 у справі №910/5408/21, від 21.06.2023 у справі №916/3027/21 щодо листування шляхом надіслання електронних листів, внаслідок чого помилково визнав електронний лист відповідача від 17.06.2022 №17-06 неналежним доказом реалізації одностороннього права на розірвання Договору та, відповідно, невірно визначив дату розірвання Договору - 31.10.2022.
Позиція відповідача у відзиві на касаційну скаргу позивача
54. Висновки апеляційного суду щодо застосування до спірних правовідносин статті 534, частини 6 статті 762 ЦК України, статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» є правильними та не суперечать наведеним скаржником правовим висновкам Верховного Суду. Доводи касаційної скарги в іншій частині зводяться до вимог про переоцінку доказів та встановлення інших фактичних обставин справи. У зв`язку з чим касаційна скарга є безпідставною та задоволенню не підлягає.
Позиція позивача у відзиві на касаційну скаргу відповідача
55. Доводи касаційної скарги є безпідставними, відповідач не навів конкретних висновків Верховного Суду, які не були враховані апеляційним судом, а суть доводів стосується вимог про переоцінку листа відповідача від 17.06.2022 як доказу, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції. З огляду на це касаційне провадження за касаційною скаргою підлягає закриттю на підставі пункту 5 частини 1 статті 296 ГПК України. 
Позиція Верховного Суду
56. Відповідно до положень частини 1 статті 300 ГПК України Верховний Суд розглядає доводи касаційних скарг тільки в частині, що стала підставою для відкриття касаційного провадження.
57. Звертаючись з позовом у даній справі ТОВ «Кріденс», окрім іншого, просило стягнути з ТОВ «Перемога Воркінг» заборгованість з орендної плати за квітень 2021 року та за період з  лютого 2022 року по липень 2022 року.
58. Відмовляючи в задоволенні позову про стягнення заборгованості за вказаний період, суд апеляційної інстанції навів такі ключові аргументи:
- унаслідок невиконання позивачем встановленого Договором обов`язку зі складання та виставлення відповідачу щомісячних актів щодо оренди Приміщення та рахунків зі сплати операційних та експлуатаційних витрат у відповідача не виникло зобов`язання зі сплати відповідних платежів;
- відповідач підлягає звільненню від орендної плати та сплати експлуатаційних та операційних витрат через підтвердження наявними у справі доказами неможливості використання Приміщення за увесь спірний період з огляду на наявність форс-мажорних обставин - введення на території України воєнного стану;
- заборгованість за квітень 2021 року підлягає погашенню за рахунок сплаченого відповідачем авансового платежу за останній місяць оренди. 
59. Відповідно до частини 1 статті 316 ГПК вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
60. Направляючи справу на новий апеляційний розгляд, Верховний Суд в постанові від 24.10.2023 констатував, зокрема не врахування судом апеляційної інстанції, який відмовив в позові про стягнення орендних платежів при першому апеляційному перегляді справи, усталених правових висновків Верховного Суду про застосування частини 6 статті 762 ЦК України, статті 14-1 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні", наведених у постановах від 08.05.2018 у справі № 910/7495/16, від 12.04.2023 у справі №910/14244/20, від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21, а також у врахованих судом касаційної інстанції в порядку частини 4 статті 300 ГПК України постановах від 15.06.2023 у справі № 910/8580/22, від 29.06.2023 у справі №    922/999/22, які узагальнено зводяться до наступного:
- обставини, зазначені у частині 6 статті 762 ЦК України, повністю не охоплюються поняттям форс-мажорних обставин, адже на відміну від останніх, ознаками яких є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність, перші можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією орендодавця; наймач повинен довести обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане, і він не відповідає за ці обставини. У такий спосіб підставою звільнення від зобов`язання сплачувати орендну плату згадана норма визначає, зокрема, об`єктивну неможливість використовувати передане в оренду майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає;
- сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку; форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Водночас сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, девальвація гривні, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, девальвація гривні, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання;
- наявність сертифікату Торгово-промислової палати України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.
61. Враховуючи наведені усталені правові висновки Верховного Суду, суд апеляційної інстанції при новому розгляді справи при вирішенні питання про наявність підстав для звільнення відповідача від сплати орендної плати протягом усього спірного періоду мав встановити не лише обставину існування форс-мажорної обставини - збройної агресії проти України, а й наявність доказів того, що (1) ця обставина є форс-мажорною саме для конкретного спірного випадку і саме внаслідок пов`язаних із нею обставин відповідач не зміг виконати зобов`язання за Договором; (2)    існувала об`єктивна неможливість використовувати відповідачем повністю усе передане в оренду майно протягом усього спірного періоду. 
62. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд апеляційної інстанції при новому розгляді справи визнав доведеною обставину неможливості користування відповідачем Приміщенням, пославшись на наступні докази: лист відповідача від 28.02.2022 № 02-02, наказ відповідача № 1/1 від 28.02.2022 про оголошення простою; листи суборендарів від 15.03.2022, 03.03.2022, 26.02.2022, 26.02.2022, 14.03.2022, 05.04.2022, 28.02.2022 про неможливість використовувати орендовані приміщення; сертифікат Торгово-промислової палати України від 15.09.2022 № 3100-22-0840 про форс-мажорні обставини; публікації на офіційному порталі Київської міської державної адміністрації про події у м. Києві з 24.02.2022 по липень 2022 року; наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією".
63. У той же час, презюмуючи наявність підстав для звільнення відповідача від орендної плати за увесь період, суд апеляційної інстанції, ігноруючи зміст постанови Верховного Суду від 24.10.2023:
- не дослідив питання кількості всіх суборендарів ТОВ «Перемога Воркінг» в орендованих приміщеннях відповідно до реєстру договорів суборенди, наданого відповідачем; переліку тих суборендарів, хто відповідними листами повідомили відповідача про неможливість використовувати орендовані приміщення;
- не встановив чи наявність/відсутність використання/невикористання суборендарями відповідача орендованим приміщенням за Договором унеможливлює використання орендарем Приміщення для розміщення (розташування) в ньому офісів (кабінетів), які необхідні для здійснення діяльності, пов`язаної з виконанням обов`язків, передбачених установчими документами орендаря (пункт 1.6.2 Договору).
- пославшись на наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, відповідно до якого вся територія міста Києва з 24.02.2022 по 30.04.2022 була визначена територією активних бойових дій, суд апеляційної інстанції не встановив обставин неможливості використання відповідачем Приміщення після 30.04.2022, тобто після закінчення ведення активних бойових дій на відповідній території;
- не навів мотивів того, яка саме інформація, що міститься у публікаціях на офіційному порталі Київської міської державної адміністрації про події у м. Києві з 24.02.2022 по липень 2022 року слугувала підставою для висновку суду апеляційної інстанції про підтвердження такими публікаціями настання обставин, що не залежали від волі відповідача та унеможливлювали використання ним орендованого приміщення за визначеним у Договорі цільовим призначенням;
- пославшись на наказ відповідача № 1/1 від 28.02.2022 про оголошення простою з 01.03.2022, не встановив обставин неможливості використання відповідачем орендованого приміщення з 24.02.202 по 01.03.2022, до введення на підприємстві простою.
64. Зазначене свідчить про те, що суд апеляційної інстанції не врахував наведених обов`язкових вказівок Верховного Суду, вдруге проігнорував усталені правові висновки Верховного Суду щодо застосування зазначених вище норм матеріального права, у повному обсязі не перевірив доводи обох сторін щодо можливості/неможливості використання відповідачем Приміщень внаслідок введення воєнного стану та не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.
65. Також апеляційний суд не врахував вказівок Верховного Суду щодо правильного застосування до спірних правовідносин статті 534 ЦК України, які полягали в тому, що є безпідставним і таким, що не відповідає висновкам Верховного Суду в постанові від 26.09.2019 у справі № 910/12934/18, самостійно здійснене судом апеляційної інстанції примусове зарахування суми заборгованості за квітень 2021 року в рахунок сплаченого відповідачем авансового платежу за останній місяць оренди.
66. При цьому помилковим і таким, що не ґрунтується на законі, є висновок апеляційного суду про те, що обов`язок зі сплати орендної плати виникає у відповідача виключно у разі виставлення позивачем щомісячних рахунків на оплату та актів щодо оренди.
67. Так, умовами Договору визначено: обов`язок відповідача своєчасно та в повному обсязі вносити орендну плату (підпункт 3.4.1.), у який строк мають здійснюватися перерахування орендних платежів (підпункт 3.4.5), суму орендної плати (підпункт 3.4.3.).
68. Хоча в Договорі й зазначено, що орендна плата сплачується з дати отримання відповідного рахунка-фактури, однак така умова договору не змінює кінцевого строку виконання грошового зобов`язання, який узгоджено сторонами у підпункті 3.4.5 Договору.
69. За своєю правовою природою рахунок на оплату є документом, який містить платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти. Ненадання рахунку, як і акта про оренду, не є відкладальною умовою у розумінні приписів        статті 212 ЦК України        та не є простроченням кредитора у розумінні        статті 613 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку сплати орендних платежів.
70. За обставинами цієї справи орендоване майно в порядку, визначеному Договором, було отримано відповідачем і не повернуто позивачу протягом спірного періоду у встановленому Договором порядку (за актом приймання-передачі).
71. Таким чином, обов`язок відповідача сплачувати орендні платежі виникає в силу закону (стаття 762 ЦК України) та умов Договору (підпункт 3.4.1) та не залежить від факту виставлення позивачем рахунків на оплату орендних платежів та відповідних щомісячних актів.
72. Вказана правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена у постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 910/32579/15, від 22.05.2018 у справі №    923/712/17, від 21.01.2019 у справі № 925/2028/15, від 02.07.2019 у справі №    918/537/18, від 29.08.2019 у справі № 905/2245/17, від 26.02.2020 у справі №    915/400/18, на які посилається позивач в касаційній скарзі та які не були враховані судом апеляційної інстанції.
73. Щодо способу листування між сторонами, то Верховний Суд підтримує як такі, що відповідають усталеним правовим висновкам Верховного Суду, посилання суду апеляційної інстанції на те, що листування шляхом надіслання електронних листів давно стало частиною ділових звичаїв в Україні, а здійснення електронної переписки як усталеного звичаю ділового обороту в Україні, що не вимагає договірного врегулювання, визнається цивільним звичаєм за статтею 7 ЦК України.
74. Водночас передчасним є посилання апеляційного суду на неможливість встановити осіб та їх повноваження щодо змісту листа від 17.06.2022 №17-06, на який відповідач послався як на доказ реалізації ним права на дострокове розірвання Договору.
75. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21.06.2023 у справі №    916/3027/21 (на яку посилається відповідач в касаційній скарзі), аналізуючи положення статей 73, 96 ГПК України та частини 1, 2 статті 5 і частину 1 статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", виснувала, що поняття електронного доказу є ширшим за поняття електронного документа. Повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою чи через застосунки-месенджери, є електронним доказом, який розглядається та оцінюється судом відповідно до статті 86 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням у сукупності з іншими наявними у матеріалах справи доказами. 
76. За обставинами цієї справи позивач визнав факт отримання листа від 17.06.2022, приклавши його в якості додатка до позовної заяви, а відповідач підтвердив факт надіслання цього листа. Отже, формально посилаючись на неможливість встановити осіб листування, суд апеляційної інстанції у такий спосіб безпідставно ухилився від дослідження та надання правової оцінки змісту зазначеного листа у контексті реалізації відповідачем права на одностороннє розірвання Договору та підстав для такого розірвання. У зв`язку з чим передчасним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що Договір є розірваним з 31.10.2022.
77. З огляду на викладене Верховний Суд констатує, що апеляційний господарський суд при повторному розгляді справи не виконав вказівок Верховного Суду та не врахував підстав, які стали передумовою передачі справи на новий розгляд, викладених у  постанові суду касаційної інстанції, не дослідив і не здійснив оцінку всіх обставин справи, доказів та доводів сторін, чим допустив порушення норм процесуального права, а також не з`ясував наявність правових підстав для задоволення позову чи відмови в його задоволенні з урахуванням усіх фактичних обставин.
78. Суд касаційної інстанції, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційних скарг, які стали підставою для відкриття касаційного провадження,     вважає, що підстави касаційного оскарження судового рішення, передбачені пунктами 1, 4 частини 2 статті 287 ГПК України, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.
79. Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
80. За змістом частини 1 статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.
81. У зв`язку з наведеним, постанова суду апеляційної інстанції зазначеним вимогам процесуального закону не відповідає, оскільки суд не виконав вказівки, що містилися в постанові Верховного Суду у цій справі, не дослідив належним чином зібрані у справі докази та не встановив пов`язані з ними обставини, що входили до предмета доказування, отже, рішення суду апеляційної інстанції не можна визнати законним і обґрунтованим. 
82. З огляду на те, що судом апеляційної інстанції при вирішенні справи було порушено норми процесуального права щодо встановлення обставин, які мають значення для вирішення справи, цей суд дійшов передчасного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову за наведених у судовому рішенні обставин.
83. Порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення цієї справи, та які не можуть бути усунуті Верховним Судом самостійно в силу меж розгляду справи судом касаційної інстанції (стаття 300 ГПК України). 
Висновки за результатами розгляду касаційних скарг
84.          Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
85. Переглянувши у касаційному порядку судове рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційних скарг, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, дійшов висновку, що наведені вище обставини щодо дослідження та оцінки в сукупності доказів, які є в матеріалах справи, згідно з пунктом 1 частини 3, частини 4 статті 310 ГПК є підставою для скасування постанови апеляційного господарського суду та передачі справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
86.          При новому розгляді справи суду апеляційної інстанції слід виконати обов`язкові вказівки суду касаційної інстанції в постанові від 24.10.2023, врахувати наведене цій постанові та переглянути справу з дотриманням норм законодавства.
87.          Додаткове рішення не може існувати окремо від первісного (основного) рішення та у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.05.2023 у справі №     910/17047/20, від 17.08.2023 у справі №     910/16718/20.
88.          Оскільки суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування постанови суду апеляційної інстанції від 18.04.2024, то додаткова постанова цього ж суду від 02.05.2024 також підлягає скасуванню.
Розподіл судових витрат
89.          За результатами нового розгляду справи має бути вирішено й питання розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В :
1.          Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кріденс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога Воркінг" задовольнити частково.
2.          Постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2024 та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2024 у справі №    910/7352/22 скасувати.
3.          Справу №    910/7352/22 направити на новий розгляд до господарського суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                                     Міщенко І.С.
Судді                                                                                                              Берднік І.С.
                                                                                                    Зуєв В.А.