УХВАЛА

08 серпня 2024 року  
м. Київ

справа №640/18519/22
адміністративне провадження №К/990/28919/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Прокопенка О.Б.,
суддів - Кашпур О.В., Уханенка С.А.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2024 року та окрему ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2024 року у справі № 640/18519/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач, скаржник) до Верховного Суду, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Служба безпеки України, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звертався з позовом до суду, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Голови Верховного Суду від 04 жовтня 2022 року          № 3097-к «Про відрахування судді ОСОБА_1 зі штату Верховного Суду»;
- поновити українського суддю ОСОБА_1 з 05 жовтня 2022 року на посаді судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду;
- стягнути з Верховного Суду на користь українського судді ОСОБА_1 розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 05 жовтня 2022 року по день ухвалення рішення в цій справі;
- допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі українського судді ОСОБА_1 та в частині стягнення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Голови Верховного Суду від 04 жовтня 2022 року № 3097-к «Про відрахування судді   ОСОБА_1 зі штату Верховного Суду». Зобов`язано Верховний Суд зарахувати суддю ОСОБА_1 до штату Верховного Суду у Касаційний господарський суд з 05 жовтня 2022 року. Зобов`язано Верховний Суд нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 жовтня 2022 року по день винесення наказу про зарахування судді ОСОБА_1 до штату Верховного Суду, з вирахуванням розміру обов`язкових платежів. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Постановою від 12 червня 2024 року Шостий апеляційний адміністративний суд рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 року скасував у частині: задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу Голови Верховного Суду від 04 жовтня 2022 року № 3097-к «Про відрахування судді                 ОСОБА_1 зі штату Верховного Суду», зобов`язання Верховного Суду зарахувати суддю             ОСОБА_1 до штату Верховного Суду у Касаційний  господарський суд з 05 жовтня 2022 року та зобов`язання Верховного Суду нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 жовтня 2022 року по день винесення наказу про зарахування судді ОСОБА_1 до штату Верховного Суду, з вирахуванням розміру обов`язкових платежів. Прийняв у цій частині нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог              ОСОБА_1 відмовив. В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 року залишив без змін.
Окремою ухвалою від 12 червня 2024 року Шостий апеляційний адміністративний суд довів до відома голови Служби безпеки України ОСОБА_2 про виявлені судом обставини для вжиття відповідних заходів реагування.
09 липня 2024 року до Суду вперше надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2024 року та окрему ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2024 року.
Ухвалою Верховного Суду від 19 липня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2024 року та окрему ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2024 року у справі за його адміністративним позовом до Верховного Суду, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Служба безпеки України, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, повернуто скаржнику.
25 липня 2024 року до Верховного Суду повторно надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2024 року та окрему ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2024 року у справі                      № 640/18519/22. Скаржник просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2024 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу Голови Верховного Суду від               04 жовтня 2022 № 3097-к «Про відрахування судді ОСОБА_1 зі штату Верховного Суду», зобов`язання Верховного Суду зарахувати суддю ОСОБА_1 до штату Верховного Суду у Касаційний господарський суд з 05 жовтня 2022 року та зобов`язання Верховного Суду нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 жовтня 2022 року по день винесення наказу про зарахування судді ОСОБА_1 до штату Верховного Суду, з вирахуванням розміру обов?язкових платежів, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 року - залишити без змін. Також позивач просить скасувати окрему ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2024 року.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження.
Відповідно до частин першої, другої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Згідно з приписами частини третьої статті 329 КАС України строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з поважних причин, крім випадків, визначених частиною п?ятою статті 333 цього Кодексу.
Одночасно із касаційною скаргою скаржник заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, на обґрунтування якого вказує, що копії оскаржуваних постанови і окремої ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2024 року отримав 02 липня 2024 року та додає відповідні докази (копію конверта від Шостого апеляційного адміністративного суду та роздруківку статусу відстеження поштового відправлення).
Окрім цього, позивач звертає увагу на те, що вперше касаційну скаргу подав до суду касаційної інстанції з дотриманням встановленого законом строку на касаційне оскарження. Ухвалою Верховного Суду від 19 липня 2024 року касаційну скаргу було повернуто скаржнику. Цю касаційну скаргу він подав без зайвих зволікань після повернення попередньо поданої скарги.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для поновлення строку на касаційне оскарження на підставі частини другої статті 329 КАС України. 
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов?язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Оскаржуючи постанову суду апеляційної інстанції, позивач посилається,  зокрема на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові не врахував висновки щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 808/3769/16, від 29 квітня            2020 року у справі № 815/5811/16 та від 09 січня 2024 року у справі № 640/19582/21.
Верховний Суд зауважує, що у разі, коли автор касаційної скарги вважає, що судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, необхідним є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами (пункт, частину, статтю); 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновку суду, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) у чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). Обов?язковим є взаємозв?язок усіх чотирьох умов.
Зміст правовідносин з метою з?ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.
Правовим висновком Верховного Суду є висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульований внаслідок казуального тлумачення цієї норми при касаційному розгляді конкретної справи, та викладений у мотивувальній частині постанови Верховного Суду, прийнятої за наслідками такого розгляду.
Кожен правовий висновок Верховного Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів.
У такому випадку правовий висновок розглядається «не відірвано» від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів.
Посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.
У касаційній скарзі наведені окремі цитати з указаних постанов Верховного Суду, які заявник вважає застосовними до спірних правовідносин, проте не конкретизовано у чому саме полягає неправильне застосування судом норм права, виходячи з обставин, установлених судами у цій справі.
Отже, Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження судового рішення у цій справі.
Обґрунтування скаржника наявності підстави для касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України у розрізі застосування (тлумачення) частини сьомої статті 126 Конституції України та статті 121 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо припинення повноважень судді через набуття ним громадянства іншої держави та наявність повноважень у Голови Верховного Суду на припинення повноважень такого судді шляхом видання наказу про відрахування судді зі штату Верховного Суду, є достатньо мотивованими та потребують перевірки у межах таких доводів.
Крім того скаржник оскаржує окрему ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2024 року, якою цей суд довів до відома голови Служби безпеки України ОСОБА_2 про виявлені судом обставини для вжиття відповідних заходів реагування та вважає, що суд апеляційної інстанції ухвалив таке рішення із порушенням норм процесуального права, що також потребує перевірки судом касаційної інстанції.
Ураховуючи доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.
Скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстав для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження немає.
Керуючись статтями 328- 330, 334, 335, 338 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
1. Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2024 року та окремої ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2024 року у справі                        № 640/18519/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Верховного Суду, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Служба безпеки України, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовільнити.
2. Поновити строк на касаційне оскарження постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2024 року та окремої ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2024 року у цій справі.
3. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2024 року та окрему ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2024 року у цій справі.
4. Витребувати справу № 640/18519/22 із Київського окружного адміністративного суду.
5. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
6. Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз?яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
7. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                       О.Б. Прокопенко
Судді:                                                                                           О.В. Кашпур 
                                                                                          С.А. Уханенко