ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 р.	Справа № 579/332/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Мінаєвої О.М. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Сумській області на рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 16.05.2024, головуючий суддя І інстанції: Придатко В.М., вул. Франка, 13, м. Кролевець, Кролевецький, Сумська, 41300, повний текст складено 24.05.24 року по справі № 579/332/24
          за позовом      ОСОБА_1  
          до    Головного управління Національної поліції в Сумській області           
          про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Кролевецького районного суду Сумської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області, про скасування постанови серія БАВ №187281 від 11.02.2024, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 та ч.1 ст.126 КУпАП, та закриття справи про адміністративне правопорушення.
В обгрунтування позовних вимог, зазначав, що 11 лютого 2024 року відносно нього складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАВ №187281 від 11.02.2024, відповідно до якої він визнаний винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених ч.4 ст.126 та ч.1 ст.126 КУпАП.
В оскаржуваній постанові зазначено, що 11.02.2024 року інспектор СРПП ВП № 1 (м.Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області сержант поліції Товстика Ігор Володимирович розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно позивача по справі, який 11 лютого 2024 року о 13:43 год в м.Кролевець по вул.Транспортна, керував транспортним засобом ВАЗ 2108 державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами постановою Глухівського міськрайонного суду від 14.08.2023 року строком на 1 рік, а також не мав при собі реєстраційних документів на транспортний засіб, чим порушив п.2.1а ПДР України та ч.10 ст.15 ЗУ «Про дорожній рух», за що відповідальність передбачена ч.4 ст.126 та ч.1 ст.126 КУпАП.
Із вказаною постановою він не згоден, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, враховуючи наступне: «будь-яких правил дорожнього руху /…/ не вчиняв», інспектором позивачеві право на захист, передбачене ст.268 КУпАП, при розгляді справи не роз`яснено, не забезпечено йому можливості залучити при розгляді справи по суті захисника, не надано можливості ознайомитися з доказами у справі про адміністративне правопорушення, попри заявлене ним клопотання про таке ознайомлення. Постанова не підтверджує, що позивача було повідомлено про місце та час розгляду справи, що він був присутнім під час винесення оскаржуваної постанови, що поліцейським враховано пояснення позивача по справі, а крім того, відсутні вказівки на технічний засіб, за допомогою якого провадився відеозапис.
Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 16.05.2024 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі, – задоволено.
Скасовано постанову серія БАВ №187281 від 11 лютого 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.4 ст.126, ч.1 ст.126 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн, та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що на час винесення оскаржуваної постанови серії БАВ М 187281 від 11.02.2024 позивач був позбавлений права керування транспортними засобами, та не мав законних підстав керувати автомобілем.
Позивач не скористався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ №187281 від 11.02.2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 11 лютого 2024 року о 13:43 в м.Кролевець по вул.Транспортна, керував транспортним засобом ВАЗ 2109 державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами постановою Глухівського міськрайонного суду від 14.08.2023 року строком на 1 рік, а також не мав при собі реєстраційних документів на транспортний засіб, чим порушив п.2.1а ПДР України та ч.10 ст.15 ЗУ «Про дорожній рух», за що відповідальність передбачена ч.4 ст.126 та ч.1 ст.126 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн. (а.с.9, 31).
Згідно з дослідженими у суді відеозаписом, вбачається, що дійсно позивач 11 лютого 2024 року о 13:43 в м.Кролевець по вул.Транспортна керував транспортним засобом ВАЗ 2109 державний номерний знак НОМЕР_1 , при цьому не мав при собі та не надав для перевірки реєстраційний документ на транспортний засіб. Крім того, поза розумним сумнівом доведено дослідженим відеозаписом наступне: позивачу було повідомлено про місце та час розгляду справи, він був присутнім під час винесення оскаржуваної постанови, його не обмежували у можливості скористатися мобільним телефонним зв`язком, а також надати пояснення по справі. Однак наявний відеозапис має характер фрагментарного зі значними часовими пропусками, до того ж, з нього видно, що при роз`ясненні прав, яке відбулося вже після складання постанови про адміністративне правопорушення, право на залучення захисника роз`яснено позивачеві не було взагалі.
В судовому засіданні досліджено завірену в установленому порядку копію постанови Глухівського міськрайонного суду по справі № 576/1500/23 від 22.06.2023 року, на якій розміщено завірену підписом головуючого судді та печаткою суду позначку про те, що вказана постанова набрала законної сили 03.08.2023 року, відповідно, на момент винесення оспорюваної постанови позивач дійсно був позбавлений права керування транспортними засобами (а.с.32-34).
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, про недоведення відповідачами наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1 та 4 статті 126 КУпАП.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з п. 1.10. ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-манхиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Відповідно до п.п. 2.1.6 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб.
Згідно ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно ч. 1 спи 126 КУпЛП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки реєстраційного документа на транспортний засіб, тягне за собою накладення штрафу від двадцяти п`яти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно доп. 2,1. «а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до положень ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Згідно з ч. 4 спи 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч.І ст. 247 КУпАПвбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дослідивши надані відеозаписи з нагрудної камери поліцейського, колегією суддів встановлено факт керування 11.02.2024 ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 та факт відсутності у позивача реєстраційного документу на трранспортний засіб.
Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП обов`язковою умовою є наявність постанови суду, яка набрала законної сили, про позбавлення особи права на керування транспортними засобами.
Відповідно до постанови Глухівського міськрайонного суд Сумської області від 22.06.2023 у справі № 576/1500/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладеного на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн. на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Відповідно до ст. 317 та 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.
Відповідно дост. 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.
Колегія суддів наголошує, що на час винесення оскаржуваної постанови серії БАВ № 187281 від 11.02.2024 позивач був позбавлений права керування транспортними засобами, та не мав законних підстав керувати автомобілем.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
З урахуванням положень ч. 2 ст. 36 КУпАП на позивача накладено адміністративне стягнення у розмірі 20400,00 грн. в межах санкції, встановленої за правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Колегія суддів дійшла висновку, що постанова серії БАВ № 187281 від 11.02.2024 відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП, у постанові зазначено, що до неї додається відеофіксація на автомобільний відеореєстратор та нагрудний відеореєстратор № 0498. 
Також у постанові розбірливо зазначено найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Долученим до матеріалів відеозаписом підтверджується, що позивачу були роз`ясненні його права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження постанови за статтею 289 КУпАП.
Відповідно до висновків Верховного Суду, яка викладені у постановах від 25.11.2021 № 274/4816/21, від 11.09.2018 по справі № 826/11623/16, від 14.08.2018 по справі № 826/15341/15 окремі недоліки оформлення оскаржуваної постанови, тобто окремі дефекти рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.
Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, зробив помилкові висновки.
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 16.05.2024 року по справі № 579/332/24, прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення
Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Сумській області  задовольнити.
Рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 16.05.2024 по справі № 579/332/24  скасувати.
Прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позу ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.А. Калиновський    О.М. Мінаєва   	
Повний текст постанови складено  02.07.2024 року