ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 33/821/358/24 Справа № 694/612/24 Категорія: ч.2 ст.160 КУпАП	Головуючий у І інстанції Сакун Д. І. Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

09 серпня 2024 року                                                                                                    м.Черкаси   

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції) на постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 21.05.2024, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.160 КУпАП ,-
в с т а н о в и в:

Постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 21.05.2024 ОСОБА_1 , визнано виною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.160 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шести неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 102 грн. з конфіскацією предметів торгівлі. 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір 605,60 грн.
Як встановлено судом першої інстанції, 26.05.2024 близько 17 год. 50 хв. по просп.Шевченка в м.Звенигородка Черкаської області навпроти кафе «Черепашка», ОСОБА_1 здійснювала продаж з рук біжутерією та прикрасами в невстановленому місці. Відповідальність за вчинення даного правопорушення, передбачена ч.2 ст.160 КУпАП.
Не погодившись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 травня 2024 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилається на те, що суд першої інстанції розглянув справу майже через 3 місяці з дня одержання протоколу про адміністративне правопорушення.
Крім того, суд першої інстанції не вислухав пояснення ОСОБА_1 , оскільки розгляд справи відбувався в коридорі суду.
Зазначає, що при накладення стягнення, суд першої інстанції не врахував особу правопорушника, майновий стан.
Також, об`єктивною стороною правопорушення є торгівля з рук у невстановленому місці. Проте протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей стосовно нормативних актів, які на думку правоохоронного органу були порушені особою.
Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила закрити справу про адміністративне правопорушення, суд дійшов до наступного висновку. 
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався частково.
Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст.254-256 КУпАП.
Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.160 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають. 
Незважаючи на позицію ОСОБА_1 , про відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.160 КУпАП, її вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:
- протоколу про адміністративне правопорушення Серія ВАД 296972 від 26.02.2024, згідно якого вбачається, що 26.02.2024 о 17 год. 50 хв. ОСОБА_1 , за адресою: м.Звенигородка, просп. Шевченка, навпроти кафе «Черепашка», здійснювала торгівлю з рук біжутерними прикрасами, а саме: сережками, ланцюжками, хрестиками, кольцами, у невстановленому місці. Чим вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст.160 КУпАП;
- письмових пояснень ОСОБА_1 від 26.02.2024, згідно яких вбачається, що остання у зазначену у протоколі дату та час, дійсно здійснювала торгівлю біжутерією. Оскільки це її єдине джерело доходу, також ОСОБА_1 є особою з інвалідністю, та самостійно виховую дитину. Виручені кошти від продажу біжутерії, ОСОБА_1 , витрачає на продукти харчування;
- акту вилучення речових доказів від 26.02.2024;
- розписки ОСОБА_1 від 26.02.2024, згідно якої вбачається, що остання отримала від працівників поліції на відповідне зберігання біжутерію зазначену у акті вилучення від 26.02.2024, до вирішення питання у суді.
Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.160 КУпАП та обґрунтованість її притягнення до адміністративної відповідальності. 
Судом першої інстанції встановлені обставини вчинення   ОСОБА_1   адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив обґрунтований висновок про доведеність вчинення останньою інкримінованого їй адміністративного правопорушення.
Висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції не вислухав пояснення ОСОБА_1 , не врахував особу правопорушника, майновий стан.
З метою поновлення ОСОБА_1 в її правах, судом апеляційної інстанції вжито заходи до безпосередньої участі в розгляді справи останньої, на виконання вимог ст.294 КУпАП, з наданням можливості надати пояснення по суті складеного щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення.
Разом з тим, під час апеляційного перегляду встановлено, що негативних наслідків від даного правопорушення не настало.
Водночас, положення ст.22 КУпАП вказують, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням. При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.
Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
У відповідності до вимог ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Звільнення від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю скоєного правопорушення, передбачене ст.22 КУпАП, є правом, а не обов`язком суду і застосовується лише в сукупності усіх з`ясованих фактів, що дозволяють вирішити питання про доцільність звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.
Враховуючи обставини справи, особу ОСОБА_1 , яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, відповідно до наданих характеризуючих документів вбачається, що ОСОБА_1 , є особою з інвалідністю 3 групи, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є фізичною особою підприємцем, умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.160 КУпАП, не мала, наслідки даних порушень не представляють суспільної небезпеки, не завдали значної шкоди державним чи суспільним інтересам, тому, вважаю за можливе обмежитись усним зауваженням.
Застосування такого виховного заходу, як усне зауваження, буде достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.
На підставі викладеного, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, постанову судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.160 КУпАП скасувати. На підставі ст.22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.2 ст.160 КУпАП та обмежитися усним зауваженням. Провадження у справі стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі ч.2 ст.284 КУпАП.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя , - 

п о с т а н о в и в:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 травня 2024 року, щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.160 КУпАП - скасувати.
Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі  ст.22 КУпАП, у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба