ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/13458/23                                                        Головуючий у І інстанції - Тихоненко О.М.,
                                                                                            Суддя-доповідач - Губська Л.В. 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  26 червня 2024 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді:                                                  Губської Л.В., 
суддів:                                                                      Карпушової О.В., Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в якому просила скасувати наказ відповідача «Про результати службового розслідування» від 05.08.2023 №40 в частині, що стосується неї, а саме позбавлення премії за серпень 2023 року та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити їй премію в повному обсязі за серпень 2023 року.
В обґрунтування позову зазначає про протиправність спірного наказу через безпідставність та надуманість обставин її відсутності на військовій службі без поважних причин в період з 09 години 00 хвилин по 09 години 29 хвилин 19.07.2023. Наголошує,  що до її відома не було доведено наказ про призначення службового розслідування та з якого приводу воно проводилось.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року у задоволені позову відмовлено.
При цьому, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправним та скасування спірного наказу, оскільки останній прийнятий в межах повноважень та у відповідності до вимог законодавства.
Не погоджуючись з судовим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду  скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. 
Доводи апеляційної скарги загалом аналогічні тим, що викладені в позові. 
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, вказуючи про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, судом установлено і вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 19.07.2023 №381 відповідно до вимог ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 та на підставі рапорту начальника табу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , вх №3299 від 19.07.2023 призначено службове розслідування з метою виявлення причин та умов відсутності на військовій службі 19.07.2023 о 09:00 особового складу взводу зв`язку, а саме: командира взводу зв`язку військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 .
Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що, зокрема, командир взводу зв`язку військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант військової служби за контрактом ОСОБА_1 була відсутня на військовій службі без поважних причин з 09 години 00 хвилин по 09 годину 19 хвилин 19.07.2023, проводячи час на власний розсуд.
Виходячи з вищевикладеного, запропоновано службове розслідування вважати завершеним. За відсутність на військовій службі без поважних причин в період з 09 години 00 хвилин по 09 години 29 хвилин 19.07.2023, порушення вимог Указу Президента України №143/2022 від 16.03.2022, вимог телеграми Начальника Чернігівського гарнізону №502/12/722 від 12.07.2023, наказу командира військової частини НОМЕР_1 №168 від 24.02.2022 про переведення військової частини НОМЕР_1 на казармене положення, розпорядку дня військової частини НОМЕР_1 на 2023 навчальний рік, затвердженого наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 14 від 08.03.2023, абз. 5 ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 11, 12, 16, 119 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та абз. 2 ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України командира взводу зв`язку військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 05.08.2023 №40 про результати службового розслідування, за відсутність на військовій службі без поважних причин в період з 09 години 00 хвилин по 09 години 29 хвилин 19.07.2023, порушення вимог Указу Президента України №143/2022 від 16.03.2022, вимог телеграми начальника Чернігівського гарнізону №502/12/722 від 12.07.2023, наказу командира військової частини НОМЕР_1 №168 від 24.02.2022 про переведення військової частини НОМЕР_1 на казармене положення, розпорядку дня військової частини НОМЕР_1 на 2023 навчальний рік, затвердженого наказом командира військової частини НОМЕР_1 №14 від 08.03.2023, абз. 5 ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 11, 12, 16, 119 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та абзацу 2 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на командира взводу зв`язку військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «попередження про неповну службову відповідність», в зв`язку з чим командира взводу зв`язку військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 позбавлено премії в повному обсязі за серпень 2023 року.
Вважаючи зазначений наказ незаконним, позивачка звернулась до суду з даним позовом.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуваний наказ є правомірним, отже не підлягає скасуванню.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанціїз огляду на наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, відповідно до п.п. 1, 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII  військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-XIV, затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут).
Відповідно до ч.ч. 1, 4 Статуту цей Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.
Дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.
Згідно з п.п. 1 ст. 11 Статуту військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
У відповідності до положень ст. 14 Статуту із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Згідно ст. 28 Статуту єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг врегульовано Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.
Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551-XIV прийнято Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).
Так, на підставі ст. 1 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Згідно ст. 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Пунктом 1 частини 3  Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено, що військова дисципліна досягається шляхом, зокрема, виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України, тощо.
Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (ч. 3 ст. 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ).
Відповідно до положень ст. 45 Закону № 551-XIV у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Статтею 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: зауваження; догана; сувора догана; позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); пониження в посаді; пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Згідно положень ст.ст. 83-86 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Так, в ході проведеного службового розслідування були встановлені наступні обставини.
Указом Президента України №143/2022 від 16.03.2022 започатковано проведення щоденно о 09 годині 00 хвилин загальнонаціональної хвилини мовчання за співвітчизниками, загиблими внаслідок збройної агресії рф проти України, яка оголошується у всіх засобах масової інформації незалежно від форм власності.
Відповідно до телеграми начальника Чернігівського гарнізону №502/12/722 від 12.07.2023, командирам військових частин (установ) з 12.07.2023 щоденно о 09.00 організувати заходи вшанування пам`яті загиблих унаслідок збройної агресії рф під час загальнонаціональної хвилини мовчання на території пунктів постійної дислокації військових частин (за можливості - у районі виконання завдань).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №294 від 20.12.2018 старший лейтенант ОСОБА_1 призначена на посаду командира взводу зв`язку військової частини НОМЕР_1 .
З пояснень, наданих позивачкою в ході службового розслідування вбачається, що 19.07.2023 на автомобілі ЗІЛ-130 ММ3 в/н НОМЕР_2 було заплановано виїзд з метою вивезення сміття. О 8 годині 30 хвилин до неї зателефонував водій вищевказаного транспортного засобу, який знаходився за кермом та попросив надати йому допомогу для уточнення місця скидання сміття. Не маючи власного авто, з метою найшвидшого вирішення службового питання та економії часу, вона попросила водія солдата ОСОБА_3 супроводжувати її для переміщення на його власному автомобільному транспорті та поїхати в напрямку військового містечка № НОМЕР_3 (парк військової частини НОМЕР_1 ). Під`їхавши до парку, старший лейтенант ОСОБА_1 дізналась, що ЗІЛ-130 ММЗ вже виїхав в напрямку військового містечка № НОМЕР_4 і вона відразу також виїхала в тому напрямку. Прибувши до військового містечка № НОМЕР_4 , показала водію місце, куди скидати сміття. О 09 годині 11 хвилин до неї зателефонувала лейтенант ОСОБА_4 та повідомила, що її викликає командир військової частини НОМЕР_1 . О 09 годині 29 хвилин, приїхавши у військове містечко № НОМЕР_5 , старший лейтенант ОСОБА_1 зателефонувала до лейтенанта ОСОБА_4 і повідомила, що вже на місці та за наказом зайшла до командира військової частини НОМЕР_1 .
З пояснень начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 відомо, що 17.07.2023 на службовій нараді командиром військової частини НОМЕР_1 було поставлено завдання заступнику командира військової частини з морально-психологічного забезпечення - начальнику відділення морально-психологічного забезпечення щодо організації контролю за виконанням заходу вшанування пам`яті загиблих унаслідок збройної агресії рф під час загальнонаціональної хвилини мовчання. В рамках виконання поставленого завдання було організовано перевірку всіх підпорядкованих підрозділів. Зокрема, 19.07.2023 під час перевірки взводу зв`язку було виявлено відсутність на заході командира зазначеного підрозділу старшого лейтенанта ОСОБА_1 та водія відділення штабних машин зазначеного підрозділу солдата ОСОБА_3 . Перевірку проводив офіцер відділення морально-психологічного забезпечення старший лейтенант ОСОБА_5 , який здійснив доповідь за даним фактом. Після доповіді підполковника ОСОБА_2 о 09 годині 10 хвилин, командир військової частини НОМЕР_1 поставив завдання ТВО начальника відділення персоналу лейтенанту ОСОБА_4 викликати старшого лейтенанта ОСОБА_1 з метою з`ясування причин її відсутності. Близько 09 години 30 хвилин старший лейтенант ОСОБА_1 прибула в кабінет командира військової частини, де пояснила, що в цей час разом з солдатом ОСОБА_3 перебувала на зібранні жильців по вибору компанії для обслуговування будинку, в якому вона придбала квартиру. Про наміри буті відсутньою на військовій службі вона нікому не повідомила.
З пояснень тимчасово виконуючої обов`язки начальника відділень персоналу військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_4 вбачається, що 19.07.2023 о 09 годині 10 хвилин командир військової частини НОМЕР_1 дав вказівку викликати старшого лейтенанта ОСОБА_1 та з`явитися разом з нею до нього в кабінет. О 09 годині 11 хвилин лейтенант ОСОБА_4 зателефонувала до старшого лейтенанта ОСОБА_1 та повідомила про наказ командира. У відповідь на це, старший лейтенант ОСОБА_1 сказала, що знаходиться за межами військової частини і не може виконати наказ, також в кінці телефонної розмови вона зазначила, що зателефонує коли буде на робочому місці. Близько 09 години 30 хвилин старший лейтенанта ОСОБА_1 зателефонувала до ОСОБА_4 та повідомила, що вже повернулась до військової частини, у відповідь на це їй було сказано піднятись в кабінет командира військової частини, де її вже чекала лейтенант ОСОБА_4 та підполковник ОСОБА_2 . На запитання командира де вона знаходилась у робочий час, а саме з 09 години 00 хвилин до 09 години 29 хвилин ОСОБА_1 відповіла, що була на зборах мешканців будинку, в якому проживає. Попередньо про свою відсутність на військовій службі у вищевказаний проміжок часу вона нікому не доповіла.
Тобто службовим розслідуванням було встановлено відсутність 19.07.2023 старшого лейтенанта ОСОБА_1 на військовій службі без поважних причин в період з 09 години 00 хвилин по 09 години 29 хвилин.
Колегія суддів зауважує, що відповідно до службової картки старшого лейтенанта ОСОБА_1 упродовж 2022-2023 років, у період повномасштабного вторгнення рф на територію України, позивачку неодноразово притягували до дисциплінарної відповідальності, а саме: 25.07.2022, наказ №488 - за порушення розпорядку дня; 03.10.2022, наказ №632 - за низьку виконавчу дисципліну та порушення вимог ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; 29.03.2023, наказ №161 - за низьку організацію бойової підготовки у взводі; 01.06.2023, наказ №284 - за незадовільне виконання функціональних обов`язків та порушення вимог ст. 119 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; 15.07.2023, наказ №371 - за незадовільне виконання функціональних обов`язків.
При цьому, на момент прийняття оскаржуваного наказу вказані вище догани діяли та не були скасовані в передбаченому чинним законодавством порядку.
Так, підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначені Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 (далі - Порядок).
Пунктом 1 Розділу V Порядку визначено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
Відповідно до пу.п. 5, 6 Розділу V Порядку акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.
Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
Згідно п.п. 1-3 Розділу VI Порядку за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.
Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.
Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення.
У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.
Якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.
Про прийняте рішення повідомляється військовослужбовець, стосовно якого проводилося службове розслідування, а у випадку, передбаченому пунктом 7 розділу V цього Порядку, також начальник органу управління Військової служби правопорядку (п.5 Розділу VI Порядку).
Так, вказуючи на протиправність наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2023 року №40 «Про результати службового розслідування», позивачка стверджує, що до її відома не було доведено наказ про призначення службового розслідування та з якого приводу воно проводилось.
Разом з тим, відповідно до положень вищевказаного Порядку, рішення про призначення службового розслідування не повинні в обов`язковому порядку доводитися до відома військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 2 Розділу IV Порядку особи, які проводять службове розслідування, мають право, зокрема: запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані); за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді.
При цьому, п. 3 цього ж Розділу визначено, що військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; - висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, витребування пояснень при проведенні службового розслідуванні, ознайомлення з наказом про призначення службового розслідування з метою забезпечення права особи на участь в процесі та прийняття рішення за результатом проведення службового розслідування не є обов`язком для особи, що проводить його.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.02.2021 у справі №1.380.2019.000616.
У вказаній постанові Верховний Суд зауважив, що надання пояснень військовослужбовцем є лише одним з джерел отримання інформації, необхідної для встановлення обставин в межах службового розслідування, однак відсутність таких не перешкоджає проведенню службового розслідування та, за умови дотримання вимог щодо всебічності, повноти, своєчасності та об`єктивності проведення службового розслідування, притягненню військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.
Таким чином, для притягнення до дисциплінарної відповідальності достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.
Верховний Суд зазначив, що під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Крім того, право військовослужбовця на ознайомлення з актом службового розслідування не кореспондує обов`язок особи, яка проводить таке розслідування, направляти (надавати) екземпляр акту військовослужбовцю, що потребує вчинення ним активної дії з метою реалізації  права у вигляді звернення з відповідною заявою (рапортом).
Так, у постанові від 28.02.2020 у справі №826/16420/18 Верховний Суд зауважив, що з урахуванням відсутності законодавчо визначеного обов`язку відповідача надати примірник акту про проведення службового розслідування під розписку військовослужбовцю, щодо якого проведено службове розслідування, реалізація права, передбаченого пунктом 3 Розділу IV Порядку №608 стосовно права на ознайомлення з актом службового розслідування, може бути здійснена шляхом надання військовослужбовцю примірника акта за його заявою.
З матеріалів службового розслідування вбачається, що позивачка з відповідною заявою (рапортом) з метою реалізації свого права на ознайомлення з актом службового розслідування до відповідача не зверталась.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2023 року №40 «Про результати службового розслідування» ґрунтується на вимогах чинного законодавства та є правомірними.
При цьому, механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі - Порядок № 260).
Розділом XVI Порядку № 260 передбачено, що Військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються, зокрема у разі накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження у військовому званні на один ступінь, позбавлення військового звання - за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром.
Таким чином, рішення щодо позбавлення командира взводу зв`язку старшого лейтенанта ОСОБА_1 . премії прийняте у відповідності до наданих повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством, оскільки службовим розслідуванням встановлено, що командир взводу зв`язку військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант військової служби за контрактом ОСОБА_1 була відсутня на військовій службі без поважних причин з 09 години 00 хвилин по 09 годину 19 хвилин 19.07.2023.
Колегія суддів наголошує, що приписами Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено можливість реагування керівним складом на військовослужбовця за фактичне невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.
В разі виникнення таких обставин командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Інститут дисциплінарної відповідальності є самостійним інститутом права, що підтверджується наявністю окремих ознак правового інституту: - однорідність фактичного змісту; - юридична єдність (комплексність) норм; - законодавча відособленість.
Дисциплінарна відповідальність, як самостійний вид юридичної відповідальності, є елементом у структурі правової системи країни та важливим чинником забезпечення дисципліни та правопорядку.
Дисциплінарний проступок, в контексті дисциплінарної відповідальності, можливо охарактеризувати як протиправну дію чи бездіяльність службовця, що порушує встановлений порядок виконання своїх обов`язків, встановлені вимоги до військової дисципліни або громадського порядку.
В свою чергу, дисциплінарне стягнення є мірою відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, яке лежить у колі дискреційних повноважень суб`єкта, відповідального та зацікавленого у дотриманні службовцем відповідних вимог дисципліни. Дисциплінарне стягнення виступає результатом карного процесу уповноваженої на це особи, що несе в собі наслідки особистого немайнового та майнового характеру.
Такі стягнення виражаються у вигляді негативної оцінки до певної події та засудженні поведінки службовця, вину та причетність якого буде належним чином встановлено.
У зв`язку з чим, заходи реагування у виді дисциплінарного стягнення є результатом встановлення істини у певній події, яка порушує вимоги дисципліни або належності виконання покладених на особу обов`язків з проходження служби. Такі заходи мають на меті попередити особу про необхідність дотримання встановлених до неї вимог, а також про можливість застосування більш суворого дисциплінарного стягнення у випадку повторних порушень дисципліни, що повинно спонукати службовця належним чином виконувати свої обов`язки та попередити, що усі наступні порушення не будуть залишені поза увагою.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
При цьому, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя:                                                                                Л.В. Губська

Судді:                                                                                                    О.В. Карпушова

                                                                                                              В.В. Файдюк