ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року	Львів	Справа № 260/497/24 пров. № А/857/16223/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Сеника Р.П., 
суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,
з участю секретаря судового засідання Хомин Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року у справі №260/497/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -
суддя в 1-й інстанції – ОСОБА_2 ,
час ухвалення рішення – 17 травня 2024 року,
місце ухвалення рішення м. Ужгород,
дата складання повного тексту рішення 27 травня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач – ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, а саме:
-          визнати протиправним та скасувати наказ Військової частини НОМЕР_1 від 27 грудня 2023 №1936 про результати проведення службового розслідування в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани;
-          визнати протиправним та скасувати наказ Військової частини НОМЕР_1 від 18 грудня 2023 №1842 про результати проведення службового розслідування в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани;
-          визнати протиправним та скасувати наказ Військової частини НОМЕР_1 від 26 грудня 2023 №1930 про результати проведення службового розслідування в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.
Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржені у цій справі накази є протиправними, безпідставними та такими, що не відповідають критеріям правомірності.
Так, жодне із службових розслідувань не призначено відповідно до вимог Положення та позивачем не допущено жодної із підстав, які можуть слугувати проведенню службового розслідування. Матеріали службових розслідувань не містять жодного наказу, який не виконав військовослужбовець, не містять конкретного пункту статей, які позивач порушила під час несення військової служби. 
Крім того, матеріали службового розслідування не містять будь-яких доказів, що свідчать про те, що позивач умисно чи свідомо не вчиняв протиправні дії, ухилявся від виконання завдання шляхом виклику карети швидкої. 
Разом з тим, наказ про результат проведення службового розслідування від 26.12.2023 №1930 винесено на підставі рапорту позивача відносно неправомірних дій підполковника ОСОБА_4 та лейтенанта ОСОБА_5 , а в результаті проведеного службового розслідування притягнуто до відповідальності саму ОСОБА_1 .
Оскільки спірні накази порушують її права, звернулася до суду із цим позовом.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.05.2024 позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано п. 2 наказу Військової частини НОМЕР_1 від 27.12.2023 №1936 «Про результати проведення службового розслідування» в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності; визнано протиправним та скасовано п. 3 наказу Військової частини НОМЕР_1 від 18.12.2023 №1842 «Про результати проведення службового розслідування» в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності; визнано протиправним та скасовано п. 2 наказу Військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2023 №1930 «Про результати проведення службового розслідування» в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального, так і процесуального права.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що в наказах командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 31.10.2023 №1465 «Про призначення службового розслідування», від 23.11.2023 №1578 «Про призначення службового розслідування» та від 01.12.2023 №1652 «Про призначення службового розслідування», то службове розслідування призначалось за різними фактами порушення військової дисципліни, а саме щодо інцидентів, що мали місце 28.10.2023 (1 інцидент) та 21.11.2023 (2 інциденти).
Окрім цього, в оскаржуваних наказах вказано за які саме дисциплінарні порушення застосовано дисциплінарне стягнення.
Тобто, в даному випадку мова йде про вчинення лейтенантом ОСОБА_1 дисциплінарних проступків, які виразились у вчиненні різних дій в різні часові проміжки, та щодо різних осіб. Тому висновок суду про те. що всі три накази стосуються одного й того самого факту не відповідає фактичним обставинам справи.
Наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 27.12.2023 №1936 «Про результати проведення службового розслідування» щодо оголошення догани командиру 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_1 за перешкоджання старшому лейтенанту ОСОБА_6 та лейтенанту ОСОБА_7 виконувати покладені на них обов`язки з військової служби, образу честі і гідності старшого лейтенанта ОСОБА_6 та порушення вимог статті 21 Конституції України, введеної в дію Законом України від 28 червня 1996 року №254к/96-ВР, статей 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», статей 4 та 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» – прийнято правомірно.
Наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 18.12.2023 №1842 «Про результати проведення службового розслідування» щодо оголошення догани командиру 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_1 за перешкоджання заступнику командира військової частини НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_8 , лейтенанту ОСОБА_9 та сержанту ОСОБА_10 виконувати покладені на них обов`язки з військової служби, образу честі і гідності лейтенанта ОСОБА_9 та порушення вимог статті 21 Конституції України, введеної в дію Законом України від 28 червня 1996 року №254к/96-ВР, статей 11, 16, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», статей 4 та 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» – прийнято правомірно.
Оскаржуваний наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2023 №1930 «Про результати проведення службового розслідування» приймався на підставі Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а не на підставі Акту службового розслідування. Результати службового розслідування були виключно враховані при прийнятті оскаржуваного наказу.
Тобто, оскільки факт виготовлення та поширення матеріалів (публікації допису у соціальній мережі Facebook з відкритої особистої сторінки) лейтенантом ОСОБА_1 щодо підполковника ОСОБА_11 є доведеним, позивачкою цей факт не заперечується, тим самим наявний факт вчинення Дисциплінарного порушення, відповідно притягнення до дисциплінарної відповідальності є правомірним.
Таким чином, покликання суду, як на підставу задоволення позовних вимог та визнання протиправним та скасування наказу, виключно на ту обставину, що позивач не був особою, відносно якої проводилось службове розслідування, є безпідставним та не може слугувати об`єктивною підставою для задоволення позову.
Апелянт просив скасувати оскаржене рішення від 17.05.2024 у цій справі та прийняти нове про відмову у задоволенні позову повністю.
Позивач правом подання відзиву на позовну заяву не скористалася.
Представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, явки уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила, про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи чи іншого змісту не подавала.
За приписами ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у всіх актах службового розслідування вина позивача може полягати у прямому умислі щодо вчинення опору виконувати військові обов`язки окремим військовослужбовцям щодо проведення відбору кандидатів у резерв штурмової роти військової частини, зокрема шляхом вимоги покинути приміщення 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 , а також у образі честі і гідності військовослужбовця, який здійснює заходи щодо забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії ( ОСОБА_9 ).
Натомість, у судовому засіданні з`ясовано, що 28.10.2023 під час візиту старшого лейтенанта ОСОБА_6 та лейтенанта ОСОБА_7 позивачем було повідомлено, про те, що особовий склад роти перебуває на виконанні покладених на них завдань, можливості зібрати особовий склад на шикування по їхньому усному наказу не має і що проведення повторного відбору на підставі розпорядження від 23.10.2023 не вбачається можливим, так як таке вже проводилося. Іншого письмового розпорядження чи наказу щодо проведення відбору їх не надходило.
Судом першої інстанції враховано також те, що військовослужбовці, які входять до складу взводу виконують бойові завдання та виконують покладені на них функції, зокрема несення вартової служби, що вказує на неможливість зібрати всіх військовослужбовців в один час та в одному місці без відповідної на те підготовки.
Крім того, судом першої інстанції встановлено, що все ж таки 21.11.2023 у підготовленому приміщенні (навчальному класі) було проведено нараду щодо відбору у штурмову роту та обговорено відомості щодо кожного військовослужбовця, що не заперечено відповідачем.
Під час проведення вказаної наради 21.11.2023 у позивача погіршився стан здоров`я та така втратила свідомість та її доставлено до Мукачівського госпіталю каретою швидкої та виставлено діагноз «гіпертонічний криз» (а.с. 69-71, Т. І).
Отже, 21.11.2023 позивач в період з 14.15 год. перебувала у військовому госпіталі, що виключає її перешкоду у проведенні відбору у штурмову роту у вказаний час.
Разом з тим, службове розслідування, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.12.2023 №1652 призначено стосовно заступника командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення начальника відділення морального-психологічного забезпечення підполковника ОСОБА_11 та офіцера відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_9 , однак таким виявлено ознаки ухилення від виконання обов`язків військової служби лейтенантом ОСОБА_1 .
Отже, підставою для прийняття командиром військової частини наказу про накладення дисциплінарного стягнення №1930 від 26.12.2023 став наказ про проведення службового розслідування від 01.12.2023 №1652 та акт, які не могли проводитися щодо позивача, оскільки такі могли проводитися, як вбачається із наказу щодо підполковника ОСОБА_11 та лейтенанта ОСОБА_9 .
Таким чином, накладення дисциплінарного стягнення на позивача з посиланням на акт службового розслідування, яке не здійснювалося щодо неї є протиправним.
Разом з тим, аналізуючи матеріали службових розслідувань та зміст оскаржуваних наказів, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем встановлено порушення ОСОБА_1 ст. 11, 16, 37 та 49, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 та 6 Дисциплінарного статуту ЗСУ у всіх трьох випадках. Проте, слід також зазначити, що для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.
На думку суду першої інстанції, сама по собі можливість виникнення під час служби або поза нею відповідних конфліктних ситуацій за участі військовослужбовців не може бути об`єктивно виключена, навіть попри відповідні вимоги до їх поведінки та закріплені державою стандарти. Суд звертає увагу на те, що ситуація, яка стала предметом службового розслідування не спричинила заподіяння відповідних наслідків або шкоди в розумінні закону, оскільки все ж нарада щодо відбору військовослужбовців у штурмову роту була проведена.
У той же час, слід звернути увагу на те, що опис та оцінка усього наявного у спірних правовідносинах наративу (як сукупності пов`язаних між собою подій, фактів або вражень) перебуває здебільшого в площині оціночних суджень обмеженої кількості учасників та свідків події. Натомість, висновки комісії не ґрунтуються на констатації беззаперечних фактів та доказів, які дозволяють однозначно встановити проступок (подію) та вину ОСОБА_1 , адекватною відповідальністю за що є оголошення двох суворих доган та догани.
Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що накладення на позивачку дисциплінарних стягнень у вигляді двох суворих доган та ще однієї догани не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень та має наслідком скасування оскаржуваних наказів в частині оголошення таких доган.
Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що лейтенант ОСОБА_1 призвана на військову службу під час мобілізації та перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 21.03.2022 та займає посаду командира 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони (а.с. 12).
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.11.2023 №331 увільнена від зайняття даної посади (а.с. 15).
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.10.2023 №1465 «Про призначення службового розслідування» призначено службове розслідування стосовно командира 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_1 (а.с. 76-77).
27.12.2023 винесено наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №1936 «Про результати проведення службового розслідування» (а.с. 73-75).
Відповідно до вказаного наказу командиру 3 взводу охорони 2 роти охорони 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_1 за перешкоджання старшому лейтенанту ОСОБА_6 та лейтенанту ОСОБА_7 виконувати покладені на них обов`язки з військової служби, образу честі і гідності старшого лейтенанта ОСОБА_6 та порушення вимог статті 21 Конституції України, введеної в дію Законом України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, статей 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», статей 4 та 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», оголошено сувору догану.
Службове розслідування проведено на підставі рапортів заступника командира штурмової роти з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_7 від 28.10.2023, заступника командира 4 роти охорони з морально-психологічного забезпечення 3 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_6 від 28.10.2023 з метою уточнення причин і умов недопущення до проведення бесід з особовим складом 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 для відбору до резерву штурмової роти командиром 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_1 та встановлення ступеня вини.
Службовим розслідуванням встановлено, що 28.10.2023 позивач перешкоджала старшому лейтенанту ОСОБА_6 та лейтенанту ОСОБА_7 виконувати покладені на них обов`язки з військової служби, а також ображала честь і гідність старшого лейтенанта ОСОБА_6 , який здійснює заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації. Разом з тим, комісією не виявлено ознак порушення в діях старшого лейтенанта ОСОБА_6 та лейтенанта ОСОБА_7 під час виконання ними обов`язків військової служби 28.10.2023.
Із вказаного службового розслідування вбачається, що вина позивачки може полягати у прямому умислі щодо вчинення опору старшому лейтенанту ОСОБА_6 та лейтенанту ОСОБА_7 виконувати обов`язки військової служби (проводити відбір кандидатів у резерв штурмової роти військової частини НОМЕР_1 ) шляхом психологічного насильства (образи, безпідставні звинувачення) шляхом пред`явлення до них протизаконної вимоги (покинути приміщення розташування 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ) для недопущення виконання ним своїх службових обов`язків, а також не дати їм можливості діяти у конкретній ситуації відповідно до наказу начальника.
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.11.2023 №1578 «Про призначення службового розслідування» призначено службове розслідування за фактом перешкоджання командиром 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_1 виконання завдань посадовими особами військової частини НОМЕР_1 з проведення відбору військовослужбовців до резерву штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , а також приниження командира 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_1 та гідності офіцера відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_9 , з метою встановлення ступеню вини військовослужбовця (а.с. 20-21, Т. І).
18.12.2023 винесено наказ командира військової частини НОМЕР_1 №1842 «Про результати проведення службового розслідування» (а.с. 115-118).
Відповідно до вказаного наказу командиру 3 взводу охорони 2 роти охорони 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_1 за перешкоджання заступнику командира військової частини НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_8 , лейтенанту ОСОБА_9 та сержанту ОСОБА_10 виконувати покладені на них обов`язки з військової служби, образу честі і гідності лейтенанта ОСОБА_9 та порушення вимог ст. 21 Конституції України введеної в дію Законом України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, статей 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», статей 4 та 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», оголошено догану.
Підставою для призначення службового розслідування став рапорт офіцера відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_9 від 22.11.2023.
Вина позивачки може полягати:
-          у прямому умислі щодо вчинення опору начальникові підполковнику ОСОБА_8 виконувати обов`язки військової служби шляхом пред`явлення до нього протизаконної вимоги (покинути приміщення розташування 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ) для недопущення виконання ним своїх службових обов`язків;
-          у прямому умислі, щодо вчинення опору військовослужбовцю (лейтенанту ОСОБА_9 ) виконувати обов`язки військової служби (проводити відбір кандидатів у резерв штурмової роти військової частини НОМЕР_1 ) шляхом психологічного насильства (образи, приниження, безпідставні звинувачення) та пред`явлення до нього протизаконної вимоги (покинути приміщення розташування 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ) для недопущення виконання ним своїх службових обов`язків;
-          у прямому умислі, щодо вчинення опору військовослужбовцю (сержанту ОСОБА_10 ) виконувати обов`язки військової служби (проводити відбір кандидатів у резерв штурмової роти військової частини НОМЕР_1 ) шляхом пред`явлення до нього протизаконної вимоги (покинути приміщення розташування 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ) для недопущення виконання ним своїх службових обов`язків;
-          у прямому умислі образити честь і гідність військовослужбовця (лейтенанта ОСОБА_9 ), яка здійснює заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, шляхом публічного (в присутності військовослужбовців групи відбору кандидатів у штурмову роту військової частини НОМЕР_1 та майора ОСОБА_12 ) висловлювання негативної оцінки особистості людини, вираженої у формі (безпідставного констатування образливого психіатричного діагнозу та безпідставного звинувачення у хабарництві), що суперечить встановленим правилам поведінки військовослужбовця і вимогам загальнолюдської моралі.
Разом з тим, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.12.2023 №1652 «Про призначення службового розслідування» призначено службове розслідування стосовно заступника командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення начальника відділення морального-психологічного забезпечення підполковника ОСОБА_11 та офіцера відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_9 (а.с. 87-88, Т. 2).
26.12.2023 винесено наказ командира військової частини НОМЕР_1 №1930 «Про результати проведення службового розслідування» (а.с. 25-27, Т. І).
Відповідно до вказаного наказу командиру 3 взводу охорони 2 роти охорони 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_1 за образу честі і гідності підполковника ОСОБА_11 та порушення вимог ст. 21 Конституції України введеної в дію Законом України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, статей 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», статей 4 та 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», оголошено сувору догану.
Так, підставою для призначення службового розслідування став рапорт з додатками на (15) командира 3 взводу охорони 1 батальйону охорони лейтенанта ОСОБА_1 від 26.11.2023, яка на момент написання рапорту замала посаду командира 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 . В рапорті викладені події, які мали місце 21.11.2023 у розташуванні 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 у населеному пункті АДРЕСА_1 з лейтенантом ОСОБА_1 та військовослужбовцями, які на момент події проходили службу у складі 3 взводу або знаходилися у відповідному розташуванні, а саме: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 .
Вина позивачки може полягати:
-          у прямому умислі щодо вчинення опору начальникові виконувати обов`язки військової служби (проводити відбір кандидатів у резерв штурмової роти військової частини НОМЕР_1 ) шляхом пред`явлення до нього протизаконної вимоги (покинути приміщення розташування 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ) для недопущення виконання ним своїх службових обов`язків; 
-          у прямому умислі щодо вчинення опору військовослужбовцю (лейтенанту ОСОБА_9 ) виконувати обов`язки військової служби (проводити відбір кандидатів у резерв штурмової роти військової частини НОМЕР_1 ) шляхом психологічного насильства (образи, приниження, безпідставні звинувачення) та пред`явлення до нього протизаконної вимоги (покинути приміщення розташування 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ) для недопущення виконання ним своїх службових обов`язків; 
-          у прямому умислі щодо вчинення опору військовослужбовцю (сержанту ОСОБА_10 ) виконувати обов`язки військової служби (проводити відбір кандидатів у резерв штурмової роти військової частини НОМЕР_1 ) шляхом пред`явлення до нього протизаконної вимоги (покинути приміщення розташування 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ) для недопущення виконання ним своїх службових обов`язків; 
-          у прямому умислі образити честь і гідність військовослужбовця (лейтенанта ОСОБА_9 ), який здійснює заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, шляхом публічного (в присутності військовослужбовців групи відбору у штурмову роту військової частини НОМЕР_1 та майора ОСОБА_12 ) висловлювання негативної оцінки особистості людини, вираженої у формі (безпідставного констатування образливого психіатричного діагнозу та безпідставного звинувачення у хабарництві), що суперечить встановленим правилам поведінки військовослужбовця і вимогам загальнолюдської моралі; 
-          у прямому умислі образити честь і гідність військовослужбовця (підполковника ОСОБА_11 ), який здійснює заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, шляхом виготовлення та поширення матеріалів (публікації допису у соціальній мережі з відкритої особистої сторінки), які містять образу честі і гідності (характеризуючі образи).
Оскільки позивач з спірними наказами не погоджується, вважає їх протиправними та безпідставними, такими, що порушують її права, звернулася до суду із цим позовом.
З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає таке.
Згідно із положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни регламентовано приписами Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ).
Частиною 1 с. 2 Закону №2232-ХІІ встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №551-XIV Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі   Дисциплінарний статут).
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі (ч. 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту).
За приписами ч. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (ч. 3 ст. 5 Дисциплінарного статуту).
Згідно зі ст. 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
У кожному випадку вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень вимог Закону України «Про запобігання корупції» з метою виявлення причин та умов, що сприяли його вчиненню, службове розслідування призначається командиром самостійно або проводиться за його рішенням за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції.
За правилами ст. 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.
Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, чи одержано інформацію про вчинення такого правопорушення військовослужбовцем, командир військової частини зобов`язаний у межах своїх повноважень вжити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення відповідному прокуророві та спеціально уповноваженому суб`єктові у сфері протидії корупції.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Згідно із ст. 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Згідно ст. 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Як передбачено ст. 87 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.
Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Державної спеціальної служби транспорту (далі - Держспецтрансслужба), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначається Порядком проведення службового розслідування у Державній спеціальній службі транспорту, затвердженим Наказом Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 26.07.2022 за №90.
Вказаний Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Державної спеціальної служби транспорту, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність)яких призвели до завдання шкоди державі.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі – Статут внутрішньої служби).
Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).
Дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.
Згідно з п.п. 5, 6 Статуту внутрішньої служби внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.
Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.
Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.
За п. 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, які перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, не допускати порушень, пов`язаних із дискримінацією за ознакою статі, сексуальним домаганням, насильством за ознакою статі, правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Відповідно до п. 16 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
За п. 26 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
За п. 30 Статуту внутрішньої служби начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.
Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.
Пунктами 35-37 Статуту внутрішньої служби передбачено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.
Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.
Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.
Командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.
За віддання і виконання явно злочинного наказу (розпорядження) винні особи притягаються до відповідальності згідно із законом.
Військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.
Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.
Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.
Пунктами 49, 50 Статуту внутрішньої служби установлено, що військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.
Усі військовослужбовці повинні під час зустрічі (обгону) вітати один одного, додержуючись правил, визначених Стройовим статутом Збройних Сил України. Військове вітання - це вияв взаємної поваги і згуртованості військовослужбовців.
Відносини між військовослужбовцями повинні ґрунтуватися на взаємній повазі, і у питаннях служби вони звертаються один до одного на «Ви».
Право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.
Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.
У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.
Командир зобов`язаний вжити заходів щодо затримання підлеглого при вчиненні або здійсненні ним замаху на вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із непокорою, опором чи погрозою начальнику, застосуванням насильства, самовільним залишенням військової частини або місця служби, ухиленням від військової служби чи дезертирством, із негайним доставлянням затриманого до уповноваженої службової особи або вжити заходів щодо негайного повідомлення уповноваженої службової особи про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні діяння з ознаками кримінального правопорушення.
Застосування зброї допускається лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. (п. 6 Дициплінарного Статуту).
Разом з тим, аналізуючи матеріали службових розслідувань та зміст оскаржуваних наказів, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем встановлено порушення ОСОБА_1 ст. 11, 16, 37 та 49, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 та 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у всіх трьох випадках. Проте, для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.
На думку суду першої інстанції, сама по собі можливість виникнення під час служби або поза нею відповідних конфліктних ситуацій за участі військовослужбовців не може бути об`єктивно виключена, навіть попри відповідні вимоги до їх поведінки та закріплені державою стандарти. Ситуація, яка стала предметом службового розслідування не спричинила заподіяння відповідних наслідків або шкоди в розумінні закону, оскільки все ж нарада щодо відбору військовослужбовців у штурмову роту була проведена.
Своєю чергою, опис та оцінка усього наявного у спірних правовідносинах наративу (як сукупності пов`язаних між собою подій, фактів або вражень) перебуває здебільшого в площині оціночних суджень обмеженої кількості учасників та свідків події. Натомість, висновки комісії не ґрунтуються на констатації беззаперечних фактів та доказів, які дозволяють однозначно встановити проступок (подію) та вину ОСОБА_1 , адекватною відповідальністю за що є оголошення двох судових доган та догани.
Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що накладення на позивачку дисциплінарних стягнень у вигляді двох судових доган та ще однієї догани не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень та має наслідком скасування оскаржуваних наказів в частині оголошення таких доган.
Колегія суддів з такими висновками не погоджується та зазначає таке.
Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) «Про призначення службового розслідування» на підставі рапортів з додатками від 28.10.2023 заступника командира 4 роти охорони з морально-психологічного забезпечення 3 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_22 та заступника командира штурмової роги військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_23 призначено службове розслідування стосовно командира 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 – ОСОБА_1 , з метою уточнення причин і умов недопущення до проведення бесід з особовим складом 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_1 та встановлення ступеня вини військовослужбовця. 
За результатами проведеного службового розслідування, відповідальними особами (комісією) 27.12.2023 складено акт службового розслідування (Т.1, а.с.168-183, 184).
У вказаному акті встановлено, що ОСОБА_1 перешкоджала старшому лейтенанту ОСОБА_6 та лейтенанту ОСОБА_7 виконувати покладені на них обов`язки з військової служби, а також ображала честь і гідність старшого лейтенанта ОСОБА_6 , який здійснює заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.
Зафіксовано, що об`єктом даного правопорушення є законна діяльність військових формувань – дії старшого лейтенанта ОСОБА_6 та лейтенанта ОСОБА_7 спрямовані на виконання обов`язків військової служби, покладених на них розпорядженням начальника штабу – першого заступника командира ВЧ НОМЕР_1 від 23.10.2023 №45 та наказом підполковника ОСОБА_11 від 27.10.2023, які видані у межах посадової компетенції відповідних суб`єктів, визначеної Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України;
В акті службового розслідування встановлено вину лейтенанта ОСОБА_1 , яка могла полягати:
- у прямому умислі, щодо вчинення опору старшому лейтенанту ОСОБА_6 та лейтенанту ОСОБА_7 виконувати обов`язки військової служби (проводити відбір кандидатів у резерв штурмової роти військової частини НОМЕР_1 ) шляхом психологічного насильства (образи, безпідставні звинувачення) шляхом пред`явлення до них протизаконної вимоги (покинути приміщення розташування 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ) для недопущення виконання ними своїх службових обов`язків, а також не дати їм можливості діяти у конкретній ситуації відповідно до наказу начальника;
- у прямому умислі образити честь і гідність старшого лейтенанта ОСОБА_6 , який здійснює заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, шляхом висловлювання негативної оцінки особистості людини, вираженої у формі (нецензурною лексикою образливо охарактеризувала фізіогномічні особливості старшого лейтенанта ОСОБА_6 ), що суперечить встановленим правилам поведінки і вимогам загальнолюдської моралі.
Причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення є порушення статутного порядку в частині дотримання військової дисципліни ОСОБА_1 ; порушенням статутного порядку в частині знання та виконання службових обов`язків ОСОБА_1 ; незнання або нерозуміння лейтенантом ОСОБА_1 військових статутів та інших норм українського права, які регулюють функціонування військових формувань Сил оборони України, державної спеціальної служби транспорту, а також права та обов`язки військовослужбовців під час дії воєнного стану; суб`єктивні ознаки особистості старшого лейтенанта ОСОБА_1 , що характеризується психоемоційною нестабільністю.
Оскільки під час проведення службового розслідування встановлено порушення лейтенантом ОСОБА_1 вимог статті 21 Конституції України, статей 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (п. 5.4 акта службового розслідування), дисциплінарною комісією запропоновано командиру військової частини НОМЕР_1 накласти на лейтенанта ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення.
ОСОБА_1 ознайомилася з вказаним актом та висловила стосовно такого застереження.
У зв`язку з встановленими внаслідок службового розслідуванням обставинами за перешкоджання старшому лейтенанту ОСОБА_6 лейтенанту ОСОБА_7 виконувати покладені на них обов`язки з військової служби, образу честі і гідності старшого лейтенанта ОСОБА_6 та порушення вимог статті 21 Конституції України, введеної в дію Законом України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, статей 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-X1V «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», статей 4 та 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», на підставі наказу «Про результати службового розслідування» №1936 від 27.12.2023 командиру 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_1 оголошено сувору догану відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) №1936 «Про результати службового розслідування» від 27.12.2023.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 23.11.2023 № 1578 «Про призначення службового розслідування» призначено службове розслідування стосовно командира 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 на підставі рапорту офіцера відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_9 за фактом перешкоджання виконання завдань посадовими особами військової частини НОМЕР_1 з проведення відбору військовослужбовців до резерву штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , а також приниження честі та гідності офіцера відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_9 , з метою встановлення вини військовослужбовця – командира 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_1 .
За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарною комісією 16.12.2023 складено акт службового розслідування.
Вказаним актом зафіксовано, зокрема, те, що командир 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_1 перешкоджала начальникові (заступнику командира військової частини НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_8 ) та іншим військовослужбовцям (лейтенанту ОСОБА_9 та сержанту ОСОБА_24 ) виконувати покладені на них обов`язки з військової служби, а також ображала честь і гідність військовослужбовця (лейтенанта ОСОБА_9 ), який здійснює заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.
Також в акті службового розслідування встановлено вину лейтенанта ОСОБА_1 , яка могла полягати:
-          у прямому умислі, щодо вчинення опору начальникові (заступнику командира військової частини НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_8 ) виконувати обов`язки військової служби (проводити відбір кандидатів у резерв штурмової роти військової частини НОМЕР_1 ) шляхом пред`явлення до нього протизаконної вимоги (покинути приміщення розташування 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ) для недопущення виконання ним своїх службових обов`язків;
-          у прямому умислі, щодо вчинення опору військовослужбовцю (лейтенанту ОСОБА_9 ) виконувати обов`язки військової служби (проводити відбір кандидатів у резерв штурмової роти військової частини НОМЕР_1 ) шляхом психологічного насильства (образи, приниження, безпідставні звинувачення) та пред`явлення до нього протизаконної вимоги (покинути приміщення розташування 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ) для недопущення виконання ними своїх службових обов`язків;
-          у прямому умислі, щодо вчинення опору військовослужбовцю (сержанту ОСОБА_24 ) виконувати обов`язки військової служби (проводити відбір кандидатів у резерв штурмової роти військової частини НОМЕР_1 ) шляхом пред`явлення до нього протизаконної вимоги (покинути приміщення розташування 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ) для недопущення виконання ними своїх службових обов`язків;
-          у прямому умислі образити честь і гідність військовослужбовця (лейтенанта ОСОБА_25 ), який здійснює заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської редерації, шляхом публічного (в присутності військовослужбовців групи відбору кандидатів у штурмову рогу військової частини НОМЕР_3 та майора ОСОБА_26 ) висловлювання негативної оцінки особистості людини, вираженої у формі (безпідставного констатування образливого психіатричного діагнозу та безпідставного звинувачення у хабарництві), що суперечить встановленим правилам поведінки і вимогам загальнолюдської моралі.
Причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення є:  порушення статутного порядку в частині дотримання військової дисципліни командиром 3 взводу охорони 2 роти охорони 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_1 ; порушення статутного порядку в частиніт знання та виконання службових обов`язків командиром 3 взводу озорони 2 роти охорони 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_1 ; успішний досвід ОСОБА_1 у досягненні своєї мети за допомогою порушення службової дисципліни; суб`єктивні ознаки особистості старшого лейтенанта ОСОБА_1 , що характеризуються психоемоційною нестабільністю.
Оскільки під час проведення службового розслідування встановлено порушення лейтенантом ОСОБА_1 вимог статті 21 Конституції України, статей 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (п. 5.4 акта службового розслідування), дисциплінарною комісією запропоновано командиру військової частини НОМЕР_1 накласти на лейтенанта ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення.
ОСОБА_1 ознайомилася з вказаним актом та висловила стосовно такого застереження.
У зв`язку з встановленими внаслідок службового розслідуванням обставинами за перешкоджання заступнику командира ВЧ НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_8 , лейтенанту ОСОБА_9 та сержанту ОСОБА_10 виконувати покладені на них обов`язки військової служби, образу честі та гідності лейтенанта ОСОБА_9 та порушення вимог статті 21 Конституції України, введеної в дію Законом України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, статей 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-X1V «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», статей 4 та 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил У країни», на підставі наказу «Про результати службового розслідування» №1936 від 27.12.2023 командиру 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_1 оголошено догану за наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) «Про результати проведення службового розслідування» №1842 від 18.12.2023.
Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) «Про призначення службового розслідування» №1652 від 01.12.2023 призначено службове розслідування на підставі рапорту командира 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорни військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_1 з метою встановлення факту порушень 21.11.2023 заступником командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення – начальником відділення морально-психологічного забезпечення підполковником ОСОБА_11 та офіцером відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_9 положень Кнституції України та Статуту Збройних Сил України та встановлення ступеня вини військовослужбовців.
За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарною комісією 26.12.2023 складено акт службового розслідування.
Вказаним актом зафіксовано, що командир 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_1 перешкоджала начальникові (заступнику командира військової частини НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_8 ) та іншим військовослужбовцям (лейтенанту ОСОБА_9 та сержанту ОСОБА_24 ) виконувати покладені на них обов`язки з військової служби, а також ображала честь і гідність військовослужбовців (лейтенанта ОСОБА_9 , підполковника ОСОБА_11 ), які здійснюють заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.
Своєю чергою в діях підполковника ОСОБА_11 та лейтенанта ОСОБА_9 не було знайдено ознак складів відповідних кримінальних првопорушень, стосовно яких ОСОБА_1 подано рапорт для проведення службового розслідування.
Тим не менше, у акті від 26.12.2023 встановлено вину лейтенанта ОСОБА_1 , яка могла полягати:
-          у прямому умислі, щодо вчинення опору начальникові (заступнику командира військової частини НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_8 ) виконувати обов`язки військової служби (проводити відбір кандидатів у резерв штурмової роти військової частини НОМЕР_1 ) шляхом пред`явлення до нього протизаконної вимоги (покинути приміщення розташування 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_4 '0950) для недопущення виконання ним своїх службових обов`язків;
-          у прямому умислі, щодо вчинення опору військовослужбовцю (лейтенанту ОСОБА_9 ) виконувати обов`язки; військової служби (проводити відбір кандидатів у резерв штурмової роти військової частини НОМЕР_4 '0950) шляхом психологічного насильства (образи, приниження, безпідставні звинувачення) та пред`явлення до нього протизаконної вимоги (покинути приміщення розташування 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ) для недопущення виконання ними своїх службових обов`язків;
-          у прямому умислі, щодо вчинення опору військовослужбовцю (сержанту ОСОБА_24 ) виконувати обов`язки військової служби (проводити відбір кандидатів у резерв штурмової роти військової частини НОМЕР_1 ) шляхом пред`явлення до нього протизаконної вимоги (покинути приміщення розташування 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ) для недопущення виконання ними своїх службових обов`язків;
-          у прямому умислі образити честь і гідність військовослужбовця (лейтенанта ОСОБА_9 ), який здійснює заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, шляхом публічного (в присутності військовослужбовців групи відбору кандидатів у штурмову роту військової частини НОМЕР_1 та майора ОСОБА_12 висловлювання негативної оцінки особистості людини, вираженої у формі безпідставного констатування образливого психіатричного діагнозу та безпідставного звинувачення у хабарництві, що суперечить встановленим правилам поведінки і вимогам загальнолюдської моралі;
-          у прямому умислі образити честь і гідність військовослужбовця (підполковника ОСОБА_11 ), який здійснює заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, шляхом виготовлення та поширення матеріалів (публікації (безпідставного констатування образливого психіатричного діагнозу та безпідставного звинувачення у хабарництві), що суперечить встановленим правилам поведінки і вимогам загальнолюдської моралі.
З огляду на те, що під час проведення службового розслідування встановлено порушення лейтенантом ОСОБА_1 вимог ст. 21 Конституції України, статей 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідальними особами (комісією) за проведення службового розслідування було запропоновано командиру військової частини НОМЕР_1 накласти на лейтенанта ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення.
У зв`язку з викладеним, внаслідок проведеного службового розслідування з метою становлення факту порушень вимог Конституції України та Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України  вчинених 21.11.2023 заступником командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення – начальником відділення морально-психологічного забезпечення – начальником відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_11 та офіцером відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_9 та встановлення ступеня вини військовослужбовців командиру 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_1 за образу честі і гідності підполковника ОСОБА_11 та порушення вимог ст. 21 Конституції України, введеної в дію Законом України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР, статей 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», статей 4 та 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-ХIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», оголошено сувору догану відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) «Про результати службового розслідування» №1930 від 26.12.2023.
Проаналізувавши викладене у сукупності, а також дослідивши спірні накази, слід дійти висновку, що відповідні службові розслідування призначені наказами командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності), а службові розслідування проведені відповідно до вимог Дисциплінарного статуту ЗСУ та Порядку проведення службового розслідування у Державній спеціальній службі транспорту, затверджений наказом Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 26.07.2022 № 90.
Колегія суддів стосовно неправомірності продовження службового розслідування та відсутності причин для такого продовження, зауважує, що відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 «Про продовження строку проведення службового розслідування, призначеного наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 31.10.2023 №1465» №1646 від 30.11.2023 підставою для продовження відповідного строку службового розслідування слугувала необхідність отримання додаткових документів на підставі рапорту від 30.11.2023 начальника клубу ВЧ НОМЕР_1 капітана ОСОБА_27 , а загальний строк проведення відповідного службового розслідування не перевищив встановленого двомісячного строку для його проведення
Відповідними актами службових розслідувань підтверджено, що такі призначено внаслідок різних обставин порушення дисципліни, зокрема, щодо подій, що мали місце 28.10.2023 (1 випадок) та 21.11.2023 (2 випадки).
Така інформація відображена і у наказах про їх призначення:
-          в наказі командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 27.12.2023 № 1936 «Про результати проведення службового розслідування» за перешкоджання старшому лейтенанту ОСОБА_28 та лейтенанту ОСОБА_7 виконувати покладені на них обов`язки з військової служби, образу честі і гідності старшого лейтенанта ОСОБА_6 ;
-          в наказі командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 18.12.2023 № 1842 «Про результати проведення службового розслідування» за перешкоджання заступнику командира військової частини НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_8 , лейтенанту ОСОБА_9 та сержанту ОСОБА_10 виконувати покладені на них обов`язки з військової служби, образу честі і гідності лейтенанта ОСОБА_9 ;
-          в наказі командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 26.12.2023 № 1930 «Про результати проведення службового розслідування» за образу честі і гідності підполковника ОСОБА_11 .
Крім того, справді службове розслідування, внаслідок якого прийнято наказ №1930 від 26.12.2023, проведено за рапортами ОСОБА_1 стосовно підполковника ОСОБА_11 та лейтенанта ОСОБА_9 на підставі рапорту позивача. Однак у наказі про призначення цієї службової перевірки зафіксовано, що така проводиться з метою встановлення факту порушень 21.11.2023 заступником командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення – начальником відділення морально-психологічного забезпечення підполковником ОСОБА_11 та офіцером відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_9 положень Конституції України та Статуту Збройних Сил України та встановлення ступеня вини військовослужбовців
У контексті спірних правовідносин, колегія суддів вважає за необхідне звернути особливу увагу на таке.
Так, згідно Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (далі – Дисциплінарний Статут) військова дисципліна ґрунтується, зокрема, на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, бездоганного і неухильного додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Відповідно до вимог п.84 Дисциплінарного Статуту, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. У кожному випадку вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень вимог Закону України «Про запобігання корупції» з метою виявлення причин та умов, що сприяли його вчиненню, службове розслідування призначається командиром самостійно або проводиться за його рішенням за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції.
Аналізуючи наведену норму, колегія суддів зазначає, що чинним законодавством передбачено єдиний випадок обов`язкового призначення службового розслідування – вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень вимог Закону України «Про запобігання корупції». В інших випадках рішенню командира про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення не обов`язково повинно передувати службове розслідування, необхідність призначення такого є дискреційними повноваженнями відповідного командира.
Вказаній нормі кореспондує п. 87 Дисциплінарного Статуту, згідно з яким дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці.
Таким чином, у разі, коли командиру з будь-яких джерел стане відомо про вчинення його підлеглим правопорушення, він вправі на протязі 10 діб накласти на такого підлеглого дисциплінарне стягнення.
Більше того, для притягнення до дисциплінарної відповідальності достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що підставою для прийняття наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) «Про результати проведення службового розслідування» від 26.12.2023, яким ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено сувору догану, став факт виявлення командиром військової частини НОМЕР_1 , за результатами вивчення Акту службового розслідування від 26.12.2023, вчинення ОСОБА_1 правопорушень, які полягали у образі честі і гідності підполковника ОСОБА_11 та порушенні вимог ст.ст.11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Відтак, колегією суддів не встановлено порушення порядку накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 , оскільки таке накладено в межах повноважень та встановлених законодавством строків. Також суд апеляційної інстанції зазначає, що наявність дисциплінарних порушень в діях ОСОБА_1 об`єктивно підтверджується матеріалами справи.
Колегія суддів при цьому не може залишити без уваги той факт, як вірно вказав суд першої інстанції, сама по собі можливість виникнення під час служби або поза нею відповідних конфліктних ситуацій за участі військовослужбовців не може бути об`єктивно виключена, навіть попри відповідні вимоги до їх поведінки та закріплені державою стандарти.
Колегія суддів акцентує увагу на рапорті від 02.12.2023 за яким підрозділ 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1  відзначив заслуги ОСОБА_1 , відповідно до якого позивач з повагою відноситься до особового складу, завжди готова вислухати кожного, хто до неї звернувся за допомогою чи підтримкою та завжди піклується про військовослужбовців.
Не можливо заперечити, що лейтенант ОСОБА_1 , як вказують її підлеглі, це людина яка бореться за народ України, не шкодуючи свого життя та здоров`я, високоінтелектуальна, смілива, доброзичлива, заслуговує поваги та є особистим прикладом для особового складу, справедлива і в нагородженні і покаранні.
Попри те, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і дотримувати військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Колегія суддів усвідомлює мотиви, якими керувався суд першої інстанції при прийнятті свого рішення, однак звертає увагу на те, що відповідно до приписів ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені   Конституцією   та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а позов таким що не підлягає до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.
Підсумовуючи викладене, на думку апеляційного суду, при вирішенні цього публічно-правового спору суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та допустив невідповідність висновків, викладених у його судовому рішенні, таким обставинам. Відтак, апеляційну скаргу слід задовольнити, скасувати оскаржуване рішення суду та відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ст. 139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.
Керуючись ст. 241, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1   задовольнити.
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року у справі №260/497/24 - скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк  	
Повне судове рішення складено  25.09.24