ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року	Львів	Справа № 380/21378/23 пров. № А/857/5686/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді -                                     Мікули О. І.,
суддів -                                                          Курильця А. Р., Пліша М. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року в справі №380/21378/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції – ОСОБА_2 ,
дата ухвалення рішення – 26 грудня 2023 року,
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

                                                          в с т а н о в и в:

Позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача – військової частини НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті йому у відповідності до постанови КМУ №168 від 28 лютого 2022 року додаткової винагороди у зв`язку із пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини за 57 днів перебування на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я внаслідок отриманого поранення у розмірі 190000,00 грн; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплатити йому у відповідності до постанови КМУ №168 від 28 лютого 2022 року додаткову винагороду у зв`язку із пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини за 57 днів перебування на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я внаслідок отриманого поранення у розмірі 190000,00 грн.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з розрахунку 100000,00 грн за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за період з 07 вересня 2023 року по 13 вересня 2022 року, з 13 вересня 2022 року по 05 жовтня 2022 року,  з 09 березня 2023 року по 05 квітня 2023 року та з 25 травня 2023 року по 22 червня 2023 року внаслідок отримання поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини. Зобов`язано військову частини НОМЕР_1 нарахувати та виплати   ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з розрахунку 100000,00 грн за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за період з 07 вересня 2023 року по 13 вересня 2022 року, з 13 вересня 2022 року по 05 жовтня 2022 року, з 09 березня 2023 року по 05 квітня 2023 року та з 25 травня 2023 року по 22 червня 2023 року внаслідок отримання поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що ОСОБА_1 надані епікризи виписні №1795/2023 від 05 квітня 2023 року та №4072/2023 від 22 червня 2023 року, де основним діагнозом вказано «посттравматичний стресовий розлад», а супутнім діагнозом – «наслідки вибухової травми 07 вересня 2022». Зазначає про те, що додаткова винагорода, передбачена постановою КМУ від 28 лютого 2022 року №168 виплачується за перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії, однак у висновку виписного епікризу №4072/2-23 зазначено, що згідно з класифікатором тяжкості отриманих травм дана травма відноситься до легких (наказ Міністерства охорони Здоров`я України №370 від 04.07.2007 р. Також стверджує, що позивач відповідно до епікризів виписних №1795/2023 від 05 квітня 2023 року та №4072/2023 від 22 червня 2023 року перебував на лікуванні у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини (а не у зв`язку з пораненням/ травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини), а тому, на думку відповідача, виплата додаткової винагороди з розрахунку 100000,00 грн за такий період не вбачається правомірною. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05 жовтня 2022 року за №4736 позивач солдат військової служби за контрактом ОСОБА_1 1983 р. н., в/ч НОМЕР_1 , у Збройні Сили України призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 з січня 2020 року. Проведено медичний огляд гарнізонною ВЛК Військово-медичного клінічного центру Південного регіону "05 "жовтня 2022 року. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Стан після операції (08 вересня 22):ПХО ран перев`язка верхньощеленної артерії справа, видалення стороннього тіла (металевого уламку) з ділянки біфуркації правої загальної сонної артерії (19 вересня 22), з приводу вибухового поранення (07 вересня 22): вогнепального уламкового сліпого поранення м`яких тканин шиї справа з наявністю стороннього тіла (металевого уламку) в проекції біфуркації правої ВСА у вигляді не окріплого рубця шкірних покривів шиї з права, з тимчасовим порушенням функції. (поранення тяжке згідно наказу МОЗ №є370). Поранення пов`язане з проходженням військової служби.
Згідно з довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 07 листопада 2022 року №9051-вих. позивач 07 вересня 2022 року одержав осколкове поранення шиї справа. Зокрема вказано, що близько 11 години 00 хвилин 07 вересня 2022 року під час ведення наступальних дій та бойового зіткнення з силами противника в районі населеного пункту Тернові Поди Миколаївської області, противником були здійснені артилерійські обстріли з А122мм, А152мм, М120мм, танків, реактивної системи залпового вогню «ГРАД» по позиціях підрозділів 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 з метою зупинення просування наших військ. Внаслідок вибухової хвилі отримав поранення. Після надання першої медичної допомоги військовослужбовець був евакуйований в комунальне некомерційне підприємство Миколаївської міської ради міська лікарня №3 міста Миколаїв. Обставини отримання поранення військовослужбовцем пов`язанні з виконанням ним обов`язків військової служби під час захисту Батьківщини.
У зв`язку з отриманим пораненням позивач перебував на стаціонарному лікуванні у різних медичних закладах у період:
- з 07 вересня 2022 року по 13 вересня 2022 року, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного пацієнта №5049;
- з 13 вересня 2022 року по 05 жовтня 2022 року, що підтверджується випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №387;
- з 09 березня 2023 року по 05 квітня 2023 року, що підтверджується епікриз виписний, медична карта стаціонарного хворого №1795/2023;
- з 25 травня 2023 року  по 22 червня 2023 року, що підтверджується епікриз виписний, медична карта стаціонарного хворого №4072/2023.
Відповідно до довідки ВЛК №243 діагноз та постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювання. Наслідки вибухової травми (07 вересня 2022 року). Наслідки вибухової травми та контузії мозку у вигляді двобічної нейросенсорної приглуховатості та вушного (суб`єктивного) шуму. Травма пов`язана із захистом Батьківщини. Поранення пов`язане із захистом Батьківщини. Обмежено придатний до військової служби.
ОСОБА_1 направлявся поштою рапорт від 25 липня 2023 року до Військової частини НОМЕР_1 про виплату йому додаткової винагороди внаслідок отримання поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини в зоні бойових дій та перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я. До рапорту долучалась довідки ВЛК, копія виписних епікризів та виписок про стаціонарне лікування внаслідок отриманого поранення, копія довідки про обставини поранення, копії УЗД, ЕНМГ та томографічні дослідження, медичну характеристику, опис оперативних втручань, заключення лікарів ВЛК, КТ дослідження, копія адвокатського свідоцтва та ордер.
Помічником командира військової частини з фінансово-економічної роботи начальник фінансово-економічної роботи ОСОБА_3 подав рапорт на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив розглянути документи щодо стаціонарного лікування ОСОБА_1 та звернути увагу на довідку ВЛК, яка підтверджує факт пов`язаності стаціонарного лікування з захистом Батьківщини та є достатньою підставою включення до наказу командира військової частини на додаткову винагороду.
Відповідачем вищевказані рапорти як позивача із додатками та помічника командира військової частини з фінансово-економічної роботи начальника фінансово-економічної роботи ОСОБА_4 було повернуто.
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди внаслідок отримання поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини та перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у розмірі 190000 грн протиправною, позивач звернувся з цим позовом у суд.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач проходив лікування з моменту отримання поранення - 07 вересня 2022 року по 13 вересня 2022 року, з 13 вересня 2022 року по 05 жовтня 2022 року, з 09 березня 2023 року по 05 квітня 2023 року та з 25 травня 2023 року по 22 червня 2023 року (включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), а отже періоди лікування підлягають врахуванню до періоду, протягом якого позивач має право на отримання додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн відповідно до Постанови №168. Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити додаткову винагороду у відповідності до Постанови №168 у чітко визначеній сумі, то у задоволенні такої відмовлено, оскільки нарахування та виплата грошового забезпечення є виключною компетенцією відповідача, як роботодавця, тому суд не може перебирати на себе повноваження відповідача та втручатись в його дискреційні повноваження. 
Колегія суддів зазначає, що апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, тому з врахуванням ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Даючи правову оцінку висновку суду першої, колегія суддів вважає, що такий відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.
Спірним питанням у межах розгляду цієї справи є право позивача відповідно до Постанови №168 на нарахування й виплату додаткової винагороди до 100000 грн за час перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, отриманим 07 вересня 2022 року.
За змістом ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до статті 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.91 №2011-XII (далі також - "Закон №2011-XII"; у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з частиною першою статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Частинами другої-четвертої статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Указом Президента України "Про введення воєнного стану" від 24 лютого 2022 року №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого продовжено Указами Президента України: №133/2022 від 14 березня 2022 року, №259/2022 від 18 квітня 2022 року, №341/2022 від 17 травня 2022 року, №573/2022 від 12 серпня 2022 року, №757/2022 від 7 листопада 2022 року, №58/2023 від 6 лютого 2023 року, від 1 травня 2023 року №254/2023, від 26 липня 2023 року №451/2023, від 6 листопада 2023 року №734/2023, від 5 лютого 2024 року №49/2024.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року прийняв Постанову №168, пунктом 1 якої (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 7 березня 2022 року №217 і від 22 березня 2022 року №350) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "є Підтримка", виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 Постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.
До Постанови №168 1 квітня 2022 року постановою Кабінету Міністрів України №400 внесено зміни, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністр оборони України прийняв рішення - окреме доручення від 23 червня 2022 року №912/з/29, яким, серед іншого, у пункті 7 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн також включати військовослужбовців, які [...] у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії (ця норма застосовується з 24 лютого 2022 року).
Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24 серпня 2008 року №402 (далі - "Положення №402"), видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку №5).
У Довідці обов`язково зазначити: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дій, бойового донесення, тощо).
Отже, додаткова винагорода у розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцю за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я. Підставою для її виплати є відповідна довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва). Умовою її виплати є отримання військовослужбовцем порання, пов`язаного із захистом Батьківщини, під час виконання бойових завдань, і цей факт має бути підтверджено наказом командира про отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), який містить об`єктивні дані та висновки службового розслідування, які це підтверджують.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 05 вересня 2024 року у справі №340/5390/22 та від 11 квітня 2024 року у справі №340/5387/22.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме: згідно з довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 07 листопада 2022 року №9051 позивач 07 вересня 2022 року одержав осколкове поранення шиї справа. Зокрема зазначено, що близько 11 години 00 хвилин 07 вересня 2022 року під час ведення наступальних дій та бойового зіткнення з силами противника в районі населеного пункту Тернові Поди Миколаївської області, противником були здійснені артилерійські обстріли з А122мм, А152мм, М120мм, танків, реактивної системи залпового вогню «ГРАД» по позиціях підрозділів 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 з метою зупинення просування наших військ. Внаслідок вибухової хвилі отримав поранення. Після надання першої медичної допомоги військовослужбовець був евакуйований в комунальне некомерційне підприємство Миколаївської міської ради міська лікарня №3 міста Миколаїв. Обставини отримання поранення військовослужбовцем пов`язанні з виконанням ним обов`язків військової служби під час захисту Батьківщини. 
Підстава видачі довідки – наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 21 вересня 2022 року №758-ОД.
У зв`язку з отриманим пораненням позивач перебував на стаціонарному лікуванні у різних медичних закладах у період:
- з 07 вересня 2022 року по 13 вересня 2022 року, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного пацієнта №5049;
- з 13 вересня 2022 року по 05 жовтня 2022 року, що підтверджується випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №387;
- з 09 березня 2023 року по 05 квітня 2023 року, що підтверджується епікриз виписний, медична карта стаціонарного хворого №1795/2023;
- з 25 травня 2023 року по 22 червня 2023 року, що підтверджується епікриз виписний, медична карта стаціонарного хворого №4072/2023.
Так, 22 червня 2023 року проведено медичний огляд ВЛК психіатричного профілю КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», що стверджується довідкою військово-лікарської комісії №243.
Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): 
Посттравматичний стресовий розлад з тривожно-депресивною симптоматикою та інсомнією, з помірно вираженими, короткотривалими хворобливими проявами. Гіпертонічні хвороба І ст. 2 ст. ризик 2. 
Захворювання, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини.
Наслідки вибухової травми (07 вересня 2022 року). Наслідки вибухової травми та контузії мозку у вигляді двобічної нейросенсорної приглуховатості та вушного (суб`єктивного) шуму.
Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.
Зміцнілі рубці правої половини шиї і привушної ділянки (розміром 13 см на 1 см та 7 см та 2 см) після вогнепального осколкового поранення (07 вересня 2022 року) з незначним обмеженням рухів в правому плечовому суглобі і шиї.
Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.
Як наслідок, ОСОБА_1 на підставі статті 17 «в», 39 «в», 75 «г», 75 «в» графи II Розкладу хвороб, графи ТДВ обмежено придатний до військової служби.
Враховуючи наведені вище обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 у період з 07 вересня 2022 року по 13 вересня 2022 року, з 13 вересня 2022 року по 05 жовтня 2022 року, з 09 березня 2023 по 05 квітня 2023 року та з 25 травня 2023 року по 22 червня 2023 року проходив лікування через наявність у нього травми пов`язаної з виконанням ним обов`язків військової служби під час захисту Батьківщини, тому наявні підстави для нарахування та виплати йому додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з розрахунку 100000,00 грн за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за період з 07 вересня 2022 року по 13 вересня 2022 року, з 13 вересня 2022 року по 05 жовтня 2022 року, з 09 березня 2023 по 05 квітня 2023 року та з 25 травня 2023 року по 22 червня 2023 року внаслідок отримання поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.
Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на зазначення про легкий характер поранення, оскільки у межах справи, що розглядається підставою для виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень є факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а не перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім' ям під час дії воєнного стану» з розрахунку 100000,00 грн за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за період з 07 вересня 2022 року по 13 вересня 2022 року, з 13 вересня 2022 року по 05 жовтня 2022 року, з 09 березня 2023 року по 05 квітня 2023 року та з 25 травня 2023 року по 22 червня 2023 року внаслідок отримання поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що резолютивна частина рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року містить зобов`язання про нарахування та виплату   ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з розрахунку 100000,00 грн за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за період з 07 вересня 2023 року по 13 вересня 2022 року, однак суд першої інстанції встановив та матеріалами справи стверджується перебування позивача на стаціонарному лікуванні в КНП ММР «Міська лікарня №3» в період з 07 вересня 2022 року по 13 вересня 2022 року.
Виявлений недолік резолютивної частини рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року може бути усунений в порядку ст.253 КАС України, за заявою учасника справи, шляхом виправлення допущеної в судовому рішенні описки, незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Крім того, колегія суддів зазначає, що, оскільки рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року в справі №380/21378/23 в частині відмовлених позовних вимог не оскаржується в апеляційному порядку, та в процесі апеляційного провадження не було виявлено порушень, допущених судом першої інстанції, які б призвели до неправильного вирішення справи в цій частині, тому колегія суддів вважає недоцільним виходити за межі апеляційної скарги та переглядати оскаржуване рішення в цій частині.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spai№) №303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог у частині їх задоволення, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-
                                                       п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року у справі №380/21378/23 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 24 вересня 2024 року.