УХВАЛА
 
16 вересня 2024 року
м. Київ
 
справа № 757/29417/23
провадження № 61-12111ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,
 
розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 лютого 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним наказу та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати незаконним наказ Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця») від 01 квітня 2022 року № 389/ос про призупинення з ним дії трудового договору від 29 листопада 2021 року; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 126 655,32 грн.
 
Печерський районний суд м. Києва рішенням від 07 лютого 2024 року позов задовольнив. Визнав незаконним та скасував наказ АТ «Укрзалізниця»                      від 01 квітня 2022 року № 389/ос в частині призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 . Стягнув з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу (час призупинення дії трудового договору) за період з 01 квітня 2022 року до 03 жовтня 2022 року в сумі                       126 655,32 грн. Допустив негайне виконання рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з часу призупинення дії трудового договору в межах суми платежу за один місяць у розмірі 20 149,71 грн. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
 
Київський апеляційний суд постановою від 23 липня 2024 року апеляційну скаргу АТ «Укрзалізниця» залишив без задоволення, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 лютого 2024 року - без змін.
 
29 серпня 2024 року АТ «Укрзалізниця» подало засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Печерського районного суду                    м. Києва від 07 лютого 2024 року та постанову Київського апеляційного суду             від 23 липня 2024 року з пропуском стоку на касаційне оскарження.
 
Ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2024 року поновлено АТ «Укрзалізниця» строк на касаційне оскарження рішення Печерського районного суду м. Києва                 від 07 лютого 2024 року та постанови Київського апеляційного суду від 23 липня 2024 року. Касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали, а саме - заявнику необхідно було надати документ про сплату судового збору, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.
 
На виконання вимог вказаної ухвали до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків, які заявником виконано.
 
В касаційній скарзі АТ «Укрзалізниця», посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 лютого 2024 року та постанову Київського апеляційного суду             від 23 липня 2024 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на те, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» та постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2022 року № 481 «Деякі питання організації роботи працівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки на період воєнного стану» під час перебування працівників за межами України в частині можливості виконання ними роботи дистанційно;
 
- відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» в контексті наступного: 1) чи передбачає ця норма, що неможливість надання роботи повинна містити виключно абсолютний характер та чи має право роботодавець прийняти рішення про запровадження заходів, необхідних для забезпечення функціонування підприємства в умовах воєнного стану та визначення переліку працівників з якими необхідно призупинити дії трудових договорів, з самостійним визначенням відповідних трудових критеріїв для цього; 2) чи є обов`язковим одночасне настання самостійних обставин неможливості роботодавця надати роботу і неможливості виконувати роботу працівником; 3) чи є необхідною умовою призупинення трудового договору неможливість переведення працівника на іншу роботу та неможливість виконання роботи працівником дистанційно (в тому числі у разі постійного перебування працівника за кордоном); 4) відмінність між такими формами організації трудових правовідносин як призупинення дії трудового договору та простій, в якому працівник перебував до призупинення дії трудового договору та з яким погодився;
 
- відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування частини другої статті 235 КЗпП України до правовідносин про призупинення дії трудового договору, тобто тих, що не пов`язані із незаконним звільненням працівника або переведенням його на іншу роботу, а саме при визнанні незаконним та скасуванні наказу про призупинення дії трудового договору.
 
Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором, зокрема, містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Оскільки викладені в касаційній скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити та витребувати матеріали справи.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Печерського районного суду м. Києва                           від 07 лютого 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 липня 2024 року.
 
Витребувати з Печерського районного суду м. Києва цивільну справу № 757/29417/23 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним наказу та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.
 
До відзиву необхідно додати докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:	А. Ю. Зайцев	
   	  Є. В. Коротенко	
 	 	
 	М. Ю. Тітов