КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа № 754/6959/22
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3197/2024
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
26 липня 2024 року                                                                                                        м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,
розглянувши у  порядку письмового провадження  цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 листопада 2023 року у складі судді Саламон О.Б., 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей,-
 
В С Т А Н О В И В :
 
У серпні 2022 року  ОСОБА_2 звернулася у суд з  позовом до ОСОБА_1 про  стягнення додаткових витрат на утримання дітей за період з 02.09.2020 по 15.08.2022 у сумі 53 405 грн 48 коп.
 
Вимоги обґрунтовано тим, що 15.09.2001 сторони  уклали шлюб, від якого мають дітей -  сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
 
Подружнє життя не склалось, й рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23.12.2020 шлюб між сторонами розірвано. 
 
Згідно з рішенням Деснянського районного суду від 10.06.2021 визначено місце проживання доньки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 разом з матір`ю ОСОБА_2 . 
 
 У відповідності до судового наказу від 17.08.2018 по справі № 754/11061/18 позивачка отримує аліменти у розмірі 33 % заробітку (доходу) платника  відповідача  на утримання неповнолітніх дітей - доньки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 .
 
Також рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16.03.2021 стягнуто з  ОСОБА_1 на користь позивачки аліменти на утримання повнолітнього сина  ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_6, який продовжує навчання, у розмірі 17 % від усіх видів заробітку з 24.12.2020 і до досягнення ним 23 років.
 
Зазначає, що відповідач окрім аліментних зобов`язань, інших витрат, пов`язаних зі станом здоров`я та розвитку дітей, не несе. Окрім вказаного, всі діти мають статус дітей, що потерпіли від Чорнобильської катастрофи, при цьому потребують медичного спостереження, регулярних обстежень, лікування та реабілітації. 
 
Зазначає, що амбулаторні та стаціонарні лікування дітей у 2020-2022 здійснювались виключно за рахунок неї, як матері. Діти мають перелік захворювань та потребують додаткових витрат. Донька має складну ортодонтичну патологію, тривалий час лікується у лікаря-ортодонта, зокрема таке лікування дороговартісне, потребує використання знімної та незнімної ортодонтичної техніки та лицьових масок, а позивачка самостійно оплачувала лікування. Також, донька ОСОБА_4 має обтяжений алергологічний анамнез у зв`язку з перенесеним ангіоневротичним набряком, а відтак потребує визначення алергічного статусу та проведення алергопроб щодо підбору анестетиків. 
 
Окрім зазначеного, донька перебуває під постійним диспансерним спостереженням у лікаря-гастроентеролога у зв`язку з генетичним захворюванням  целіакія, а тому потребує безглютенової дієти. Син ОСОБА_5 має ортопедичну, гастроентерологічну патологію, рецидивуючі ацетономічні стани, а також потребує стаціонарного та амбулаторного лікування та медикаментозної корекції. 
 
Відповідач не проявляє зацікавленості станом здоров`я дітей, їх додатковими  потребами, а тому половину вартості понесених нею додаткових витрат на утримання дітей просить стягнути з відповідача, який є  працездатною особою, офіційно працевлаштованим та має регулярний дохід, а отже має можливість сплачувати додаткові витрати на утримання дітей.
 
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22 листопада 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені додаткові витрати на дітей у розмірі 45 749 грн 08 коп за період з 02.09.2020 по 15.08.2022. Вирішено питання судових витрат.
 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду, неповне встановлення обставин справи, просить його змінити та й вимоги позивачки задовольнити частково у розмірі 17 282 грн 11 коп. 
 
Вказано, що районним судом проігноровано той факт, що консультативний висновок не містить даних щодо необхідності лікування дітей саме у смт. Затока  та не доведено, що діти відпочивали саме в закладі лікувального типу. При цьому позовна заява взагалі не містить ані назви відповідного закладу, ані переліку лікувальних процедур, які проходили діти. Вибір місця лікування, його вартість тощо з відповідачем не узгоджувалися, а тому такі витрати понесені позивачкою на власний розсуд і не можуть вважатися додатковими витратами (ст. 185 СК України).
 
Зазначено, що придбання доньці Марині дороговартісних лінз та оправи, їх вартість з відповідачем не узгоджувались. Не містять матеріали справи доказів того, що у якості лікування захворювання зору необхідно носити відразу дві пари окулярів та що ці лінзи купувалися саме для доньки.
 
Крім того посилається й на те, що сплачує 50 % аліментів від власного доходу та немає фінансової можливості оплачувати настільки дороговартісне лікування, придбання медичних виробів, проведення платних медичних обстежень.
 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
 
 Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не повною мірою відповідає зазначеним вимогам цивільного процесуального законодавства України.
 
Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
 
Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення.
 
У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663св21) викладено правові висновки про те, що положення статті 185 СК України стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається у зазначеній статті. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).
 
Згідно  ч.2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
 
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.
 
Схожий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19).
 
У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.
 
Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 понесені нею додаткові витрати на утримання дітей,  які обумовлені їх  хворобами та особливими потребами, суд  свої висновки ґрунтував  на  долучених до справи доказах: виписках з медичних карток доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , їх консультативних оглядах профільними дитячими лікарями та наданими ними консультативними висновками, зокрема, офтальмолога, кардіолога, ортопеда-травматолога, гастроентеролога, отоларинголога.
 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав до стягнення з відповідача на користь матері дітей половини  від суми  сплачених нею  грошових коштів, які у розумінні положень ст.185 СК України є додатковими витратами на дітей, проте з установленим  судом розміром таких коштів погодитися неможливо. 
 
Так матеріалами справи, доведено, що неповнолітні діти сторін  за станом здоров`я потребують додаткових витрат, пов`язаних з необхідністю проведення досліджень, обстежень та їх лікуванням.
 
Обґрунтовано районним судом   стягнуто половину вартості   оптичної лінзи OD, в сумі 4 653грн, оптичної лінзи  OS, вартістю 4 653грн, оправи для окулярів, вартістю 3 439 грн, а також вартості установки лінз в оправу, в сумі 637 грн 20 коп, остільки як свідчать матеріали справи, такі витрати позивачкою понесено з урахуванням рекомендацій, наданих лікарем-офтальмологом медичного центру «Наша Родина» за наслідками консультативного огляду 18.06.2022 щодо доньки сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (а.с.136 т.1).
 
Узгоджуються з долученими до справи доказами необхідність несення позивачкою  подібних витрат у липні 2020 року з урахуванням стану здоров`я доньки ОСОБА_4 за наслідками відповідних рекомендацій, наданих лікарем-офтальмологом медичного центру «Наша Родина» ОСОБА_7 (а.с.176,178 т.1).   
 
При цьому, з долучених до справи консультативних висновків лікаря-офтальмолога від  23.09.2020 та 18.06.2022 видно, що ОСОБА_8 страждає прогресуючою міопією обох очей (а.с.178,136), й діоптрії лінз згідно рецепту, виписаного лікарем у червні 2022 року різняться від таких показників у раніше виданому рецепті.
 
У рецептах та чеках/квитанціях на окуляри вказано діоптрії та ступінь астигматизму дочки сторін, які повністю співпадають з результатами огляду лікаря та наданими ним рекомендаціями.
 
Докази завищеної вартості  оптичних лінз з урахуванням їх діоптрій та товщини скла матеріали справи не містять.
 
Не долучено до справи й доказів відсутності потреби у рекомендаціях лікаря щодо необхідності  користування донькою ОСОБА_4 двома лінзами - оптичною лінзою OD,  та  оптичною лінзою  OS, а одною із них, як зазначено в апеляційній скарзі.
 
Та обставина, що у рецептурних даних зазначено номер телефону позивачки та лише прізвище пацієнта - ОСОБА_9 не свідчить про виготовлення окулярів для використання іншою особою, а не ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , остільки змістрецептурних даних співпадає з інформацією, відображеною у консультативному висновку лікаря-офтальмолога за наслідками огляду дитини сторін, а також зазначено прізвище саме ОСОБА_9 (а.с.114,136 т.1).
 
За таких обставин колегія суддів визнає безпідставними  твердження апеляційної скарги про  відсутність обґрунтованої необхідності  у придбанні позивачкою окулярів для доньки ОСОБА_4 як у 2020 році так і 2022 році та саме двох видів оптичних лінз, а також те, що  їх вартість носить завищений характер.
 
Колегія суддів відхиляє твердження апеляційної скарги про те, що лікування доньки ОСОБА_4 від наявного у неї захворювання «целіакія» передбачено за рахунок коштів територіальної громади, зокрема, п.2.10 Завдання 2 міської цільової соціальної  програми   «Діти-наше майбутнє на 2021-2025 роки» Дубенської міської ради Рівненської області, а  тому витрати, понесені у зв`язку з цим позивачкою на відновлення здоров`я дитини не може бути ним компенсовані у розмірі половини їх вартості.
 
При цьому, колегія суддів виходить з того, що ОСОБА_8 є мешканкою м. Києва,  а доказів того, що дія соціальної програми Дубенської міської ради Рівненської обл. про лікування хворих на целіакію дітей поширює свою дію на неповнолітніх, які проживають у іншому регіоні - м. Києві, до справи не долучено.
 
Твердження апеляційної скарги про завищений розмір придбаного позивачкою пульсометру (550 грн) у зв`язку з захворюванням доньки на КОВІД-19, з посиланням на відповідні сайти у мережі Інтернет станом на грудень 2023 року, колегія суддів відхиляє, остільки як свідчать матеріали справи придбано пульсометр у січні 2021 року, а доказів того, що в заявлений період його вартість була значно меншою, до справи не долучено.
 
Разом з тим, колегія суддів погоджується з твердженнями апеляційної скарги про відсутність обов`язку відповідача сплатити ОСОБА_2 половину вартості витрат, понесених у зв`язку з проведенням медичних досліджень дітей у приватних лабораторіях - ТОВ «Медична лабораторія», ТОВ «Сінево», ТОВ «Діаген» та інші на суми 2168,50 грн (а.с.71), 135 грн (а.с.91), 2879,50 грн (а.с.92)., 295 грн (а.с.93), 570 грн (а.с.94), 135 грн, (а.с.103), 1426 грн (а.с.104), 1579 грн (а.с.123), 6780 грн (а.с.124), 2004 грн (а.с.125), остільки позивачкою не долучено до справи належних та допустимих доказів щодо необхідності проведення вказаних досліджень в лабораторіях  приватних закладів охорони здоров`я, а не безкоштовно в комунальних медичних закладах за направленням лікаря.
 
Отже, стягнення з відповідача районним судом на користь позивачки  половини вартості за проведені у приватних медичних закладах дослідження дітей сторін, у сумі 8 986 грн є необґрунтованим.
 
(2168,5+ 135+ 2879,5+ 295+ 570+ 135+ 1426+ 1579+ 6780+ 2004 =17972:2= 8986).
 
Заявляючи вимоги про стягнення  з відповідача половини витрат на оздоровлення дітей  на узбережжі моря з урахуванням рекомендацій лікаря, зокрема, на доньку ОСОБА_4 , в сумі 10 453 грн та сина ОСОБА_5 , в сумі 3500 грн (а.с.19), позивачка долучила до справи                                 2 посадочні документи, вартістю кожен у розмірі 423 грн 25 коп (а.с.86,89) та складені на аркуші паперу записи, серед яких: підтвердження бронювання - вартість бронювання (який не містить інформації про автора його складання),   де зазначено про внесену передплату, в сумі 2 490 грн та те, що підлягає додаткового до сплати 32 370 грн за гостей: позивачку та трьох дітей (а.с. 87).
 
Між тим, до справи не долучено доказів оплати вартості відпочинку дітей, не ідентифіковано відповідний заклад, який надавав такі  послуги, а також те, що такий відпочинок неповнолітніх дітей мав місце саме на узбережжі моря, як рекомендовано у консультативному висновку
 
За наведених підстав колегія суддів  погоджується з  доводами апеляційної скарги про   відсутність правових підстав стягнення з відповідача половини вартості  від заявлених у вказаній частині сум грошових коштів - 7399 грн  75 коп  (423,5+423,5+ 10453+ 3500 = 14799,5:2 = 7399,75), за недоведеністю.
 
Окрім цього, позивачка просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь відповідну частину понесених нею коштів на придбання  медичних препаратів для дітей з посиланням на консультативні висновки лікарів. Зокрема: смекти, вартістю 127,20 грн супрадин - ведмежуйки - 156,70 грн, супрадин-ведмежуйки - 352,40 грн, сиропу від кашлю з подорожником - 308,02 грн та вітамін Д-3, вартістю 229,90 грн, а всього на суму 1 174 грн 72 коп, з який частина становить 587 грн 36 коп.
 
Проте до справи не долучено належних доказів - рекомендацій лікарів щодо придбання відповідних препаратів, необхідних для лікування дітей сторін згідно заявлених вимог, у зв`язку з чим колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про  відсутність у відповідача обов`язку   компенсувати   половину вартості указаних медичних препаратів.
 
За  таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру додаткових витрат на дітей, які підлягають стягненню з ОСОБА_1   на користь позивачки з  45749 грн 08 коп до  28 775 грн 97 коп. 
 
(45749,08 - 8986 -7399, 75 -  587,36 = 28775,97).
 
Щодо інших витрат, понесених  позивачкою на лікування спільних неповнолітніх дітей, а також придбання  продуктів  харчування для доньки ОСОБА_4 , пов`язаних з наявністю у неї  генетичних захворювань та потреби у безглютеновій дієті, є обґрунтованими та підтвердженими належними та допустимими доказами, а тому суд першої інстанції дійшов  правильного висновку  про задоволення вказаних позовних вимог.
 
Та обставина, що у відповідача має місце переплата згідно виконавчого листа                                  № 754/17586/20 про стягнення з нього аліментів   на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3   до досягнення ним  23 х років на період його навчання у   вищому навчальному закладі, по даній справі правового значення не має, остільки  переплати по аліментах на утримання неповнолітніх дітей сторін, щодо яких заявлено вимоги про стягнення додаткових витрат,   не встановлено.
 
За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
 
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
 
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх.
 
Пункт 1 ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про зміну рішення суду першої інстанції та зменшення розміру додаткових витрат на дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 ,  що підлягають стягненню з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2   з 45 749 грн 08 коп до 28 775 грн 97 коп. 
 
Згідно з пунктом 2 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
 
Відповідно до частин першої та другої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
 
Згідно до ст. 141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.
 
Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
 
Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, за подачу апеляційної скарги  відповідачем було сплачено судовий збір у розмірі 1 488 грн 60 коп, а рішення суду змінено та зменшено розмір додаткових витрат на дітей, то скаржнику підлягає до компенсації судовий збір за рахунок держави у розмірі 936 грн 18 коп (62,89 % від задоволених судом вимог). 
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 листопада 2023 року змінити.
 
Зменшити розмір додаткових витрат на дітей  ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5 ,  що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з 45 749 грн 08 коп до 28 775 грн 97 коп.
Компенсувати за рахунок держави на користь ОСОБА_1 судовий збір за додання апеляційної скарги у розмірі 936 грн 18 коп.
Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.
 
Суддя-доповідач:  

Судді: