УХВАЛА

02 липня 2024 року 
м. Київ

справа № 420/8368/22
адміністративне провадження № К/990/23418/24  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Рибачука А.І.
суддів: Бучик А.Ю., Коваленко Н.В., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2024 у справі №420/8368/22 за позовом ОСОБА_1 до Теплицької сільської ради Болградського району Одеської області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання надати земельну ділянку,-
УСТАНОВИВ:
18.06.2024 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2024 у справі №420/8368/22.
З касаційної скарги та Єдиного державного реєстру судових рішень видно, що ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2024 визнано неповажними причини пропуску строку апеляційного оскарження, залишено без задоволення клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору та залишено без руху його апеляційну скаргу і надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних підстав для його поновлення та документа про сплату судового збору.
09.05.2024 судом апеляційної інстанції винесено оскаржувану ухвалу якою відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.09.2023 у справі № 420/8368/22.
Згідно з положеннями статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Таким чином, враховуючи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте та виготовлено його повний текст 04.09.2023, останнім днем подання апеляційної скарги було 04.10.2023. Відтак апеляційна скарга скаржника, яку подано 26.02.2024 з пропуском строку, встановленого частиною першою статті 295 КАС України, мала б містити клопотанням про поновлення строку на оскарження рішення суду першої інстанції із зазначеним поважних причин пропуску цього строку.
Звертаючись до суду апеляційної інстанції з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження скаржник зазначав, що копію оскаржуваного рішення суду першої інстанції він не отримував, а оскаржуване рішення суду першої інстанції отримав його син ОСОБА_1 , який проживає з ним за однією адресою та помилково вирішивши, що це рішення по його судовій справі, зазначену інформацію позивачу не повідомив. 
Проаналізувавши зміст оскаржуваного судового рішення, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов до таких висновків.
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції виходив з того, що всі процесуальні документи у цій справі направлялися на адресу, яку позивач вказав у своїй позовній заяві, та у подальшому отримував їх за цією адресою ( АДРЕСА_1 ), а відтак, маючи намір добросовісної реалізації належного права на апеляційний перегляд справи, повинен був забезпечити отримання ним поштової кореспонденції, а також неухильно виконувати вимоги процесуального закону і суду, зокрема, щодо строку подання даної апеляційної скарги, її форми та змісту, для чого повинен був вчинити усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
Окрім того, суд апеляційної інстанції звернув увагу на те, що ОСОБА_1 - син позивача був обізнаний, що його позов (справа №420/8367/22) ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21.06.2022 залишено без руху та після неодноразового продовження процесуального строку на усунення недоліків було повернуто йому ухвалою суду першої інстанції від 19.01.2023, яка в подальшому оскаржувалася ним до суду апеляційної інстанції, а відтак доводи позивача, про те, що син був впевнений в отриманні судового рішення по його судовій справі №420/8367/22 суд апеляційної інстанції оцінив критично та відхилив.
Колегія суддів зазначає, що поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами справи певних процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.
Суд поновлює процесуальний строк, якщо визнає поважною причину пропуску даного строку (поважність причин повинен доводити скаржник).
Таким чином доводи скаржника не підтверджують наявності об`єктивно непереборних обставин, які б перешкоджали своєчасному зверненню до суду апеляційної інстанції, а свідчать про пропуск строку із суб`єктивних причин, що в свою чергу стало підставою для відмови у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Отже, Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції, залишивши без руху апеляційну скаргу відповідача та надавши строк для усунення недоліків, а згодом відмовивши у відкритті апеляційного провадження у зв`язку невиконанням вимог ухвали апеляційного суду від 11.04.2024, вірно застосував положення пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, правильне її застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначеної норми процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги, що в свою чергу є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись статтею 328, частиною другою статті 333 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2024 у справі №420/8368/22 за позовом ОСОБА_1 до Теплицької сільської ради Болградського району Одеської області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання надати земельну ділянку. 
Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

........................

........................

........................
А.І. Рибачук
А.Ю. Бучик
Н.В. Коваленко,
Судді Верховного Суду