П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

26 червня  2024 року                                                                                      місто Київ
            
Справа № 761/9868/23
Провадження№22-ц/824/9027/2024
 
Резолютивна частина постанови оголошена 26 червня 2024 року
Повний текст постанови складено 27 червня 2024 року
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:  
судді-доповідача   Стрижеуса А.М., 
                                    суддів   Желепи О.В., Шкоріної О.І.
                                    секретаря: Мудрак Р.Р.
 
сторони:         позивач           ОСОБА_1  
відповідач      Товариство з обмеженою відповідальністю
«ВКФ Фарби України»
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою адвокатом Мамаєвим Дмитром Юрійовичем, на ухвалу Шевченківського    районного суду м. Києва від 31 січня 2024 року у справі за позовом  ОСОБА_1  до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» про стягнення пені за договором, -                                                                         
В С Т А Н О В И В:
У  березні 2023 року адвокат Мамаєв Д.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом про стягнення пені за договором.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 31 січня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «ВКФ Фарби України» про стягнення пені за договором залишено без розгляду.
Не погодившись з постановленою ухвалою, представником ОСОБА_1 - адвокатом Мамаєвим Д.Ю. подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм процесуального та матеріального права.
Вказує, що за нормами матеріального права, а саме Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документом, на підставі якого формується ордер, є договір про надання правової допомоги, тобто повноваження адвоката передбачено саме в договорі, який міститься в матеріалах справи та укладено у відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Вважає оскаржувану ухвалу такою, що суперечить фундаментальному принципу правової системи, а саме Верховенству права та поваги до честі і гідності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом та судом.
Вважає дії суду першої інстанції надмірним формалізмом та обмеженням права позивача на доступ до правосуддя.
Вказує, що в розумінні частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, які фактично посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, сформульовано за допомогою альтернативного переліку, а саме: договір, доручення, довіреність, ордер, тобто передбачено можливість вибору одного із чотирьох зазначених у переліку документів, які підтверджують повноваження адвоката.
Фактично суд може виконати імперативну вимогу процесуального закону та перевірити наявність права довірителя на підписання конкретного документу лише за умови, якщо разом із ордером додано завірену належним чином копію договору про надання правової допомоги (витягу з договору), про який зазначено у такому ордері.
При цьому, норми чинного законодавства визначають ордер лише як один з документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правові висновки Верховного Суду викладені у постановах від 5 грудня 2018 року у справі № 9901/736/18, від 21 листопада 2018 року у справі № 910/9048/180, від 06 липня 2019 року у справі №855/229/19, від 05 квітня 2023 року у справі № 756/3874/22.
29 квітня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Мороз С.С., яка діє в інтересах ТОВ «ВКФ Фарби України», на апеляційну скаргу, в якому вона вважає подану апеляційну скаргу необґрунтовано та безпідставною, а право Мамаєва Д.Ю. на здійснення адвокатської діяльності непідтвердженим.
Зазначає, що при постановленні судом першої інстанції ухвали про повернення позовної заяви в діях суду відсутні прояви надмірного формалізму, а оскаржувана ухвала є наслідком перевірки судом документів, що підтверджують повноваження представника. Суд діяв в межах процесуального закону. Твердження представника скаржника щодо обмеження позивача у доступі до суду є надуманим, оскільки позивач не обмежений у праві повторного звернення до суду із дотриманням процесуальних вимог.
Вказує, що Положенням про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції, затвердженої рішенням Ради адвокатів України № 41 від 12 квітня 2019 року, установлено єдину обов`язкову для всіх адвокатів типову форму ордеру. Серед вимог до обов`язкових реквізитів ордеру згідно вказаного положення є реквізит ордеру - двовимірний штрих-код (QR-код) з посиланням на профайл адвоката в ЄРАУ. Ордер, який міститься в матеріалах справи, на підтвердження повноважень адвоката Мамаєва Д.Ю. містить двовимірний штрих-код (QR-код) із посиланням на сайт https://ramk.com.ua , тоді як вірне посилання веб-сайту ЄРАУ - https://erau.unba.org.ua.
Зазначає, що ордер адвоката, виданий на представництво довірителя, має відповідати установленим вимогам.
Зауважує, що на здійснений запит стороною відповідача отримано відповідь Ради адвокатів міста Києва від 01 лютого 2024 року вих.№16/24, якою повідомлено, що у Ради адвокатів міста Києва відсутні правові підстави для підтвердження набуття Мамаєвим Д.Ю. статусу адвоката; станом на дату надання відповіді відомості відносно Мамаєва Д.Ю. в ЄРАУ відсутні та адміністратором Першого рівня бази даних ЄРАУ Ради адвокатів міста Києва не вносились. Відтак, уважає, що право Мамаєва Д.Ю. на здійснення адвокатської діяльності є непідтвердженим.
Вказує, що за таких обставин твердження адвоката Мамаєва Д.Ю. щодо відсутності доказів припинення права адвоката Мамаєва Д.Ю. на заняття адвокатською діяльністю спростовується фактом непідтвердженості набуття Мамаєвим Д.Ю. статусу адвоката і відповідно права на зайняття адвокатською діяльністю.
Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу - без змін.
В судовому засіданні представник  ОСОБА_1 - Мамаєв Д.Ю. підтримав  доводи апеляційної скарги із викладених в ній підстав.
Представник ТОВ «ВКФ Фарби України» Мороз С.С. проти доводів апеляційної скарги заперечувала.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Встановлено, що  березні 2023 року адвокат Мамаєв Д.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення пені за договором.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 березня 2023 року відкрито провадження у справі. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
08 листопада 2023 року представником відповідача ТОВ «ВКФ Фарби України» - адвокатом Мороз С.С. подано клопотання про залишення позову без розгляду з підстав невідповідності ордеру, доданого до позовної заяви у якості підтвердження повноважень представника, не відповідає затвердженій формі, а тому позовна заява підписана особою, яка не мала на це відповідного права.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року в задоволенні клопотання представника ТОВ «ВКФ Фарби України» про залишення позову без розгляду відмовлено.
Позовну заяву  ОСОБА_1 до ТОВ «ВКФ Фарби України» про стягнення пені за договором залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.
Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви руху, суд першої інстанції мотивував її ти, що ордер наданий адвокатом Мамаєвим Д.Ю., не відповідає типовій формі ордера, зокрема на фоновій частині ордеру відсутній захисний малюнок, а також відсутній реквізит «Назва організації» - Національна асоціація адвокатів України, які наявні у зразках ордерів на офіційній веб-сторінці Національної асоціації адвокатів України.
Також зазначав, що Рішенням Ради адвокаті України № 74 від 22.08.2022 р. затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру адвокатів України.
Відповідно до п. 1.1. Порядку (з відповідними змінами та доповненнями) Єдиний реєстр адвокатів України - це електронна база даних, яка містить відомості про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» набули права на зайняття адвокатською діяльністю, та про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності.
Відповідно до п. 1.6. Адміністратором ЄРАУ є Рада адвокатів України (РАУ), яка забезпечує функціонування та здійснює адміністрування ЄРАУ відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Водночас, як вбачається з листа керівника секретаріату Ради адвокатів України             № 1507/0/2-23 від 28.08.2023 р. будь-які відомості стосовно Мамаєва Д.Ю. , як адвоката, в Єдиному реєстрі адвокатів України відсутні та до нього не вносились.
На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху представник ОСОБА_1 - адвокат Мамаєв Д.Ю. надав договір про надання правової допомоги                  № 12/01/23-19.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31 січня 2024 року  ОСОБА_1 до ТОВ «ВКФ Фарби України» про стягнення пені за договором залишено без розгляду.
Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції вказав, що 05 грудня 2023 року представником позивача на виконання ухвали суду від 11.12.2023 року подано пояснення до яких долучено договір про надання ОСОБА_1 правової допомоги № 12/01/23-19 від 12 січня 2023 року.
Разом з тим, в розумінні вимог ч. 4 ст. 62 ЦПК України, договір про надання правової допомоги не є документом, яким підтверджуються повноваження адвоката, як представника сторони в цивільному процесі.
Ордер, виданий відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», або інший документ, передбачений вищенаведеною нормою процесуального права, як то довіреність або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» на представлення інтересів ОСОБА_1 , надано не було.
Таким чином, адвокатом Мамаєвим Д.Ю. недоліки, визначені в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 11.12.2023 не усунуті, доказів на підтвердження повноважень представника на підписання позову не надано.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.
Відповідно до частини 2 статті 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Відповідно до частини 1 статті 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.
Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Відповідно до статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».
Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.
Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.
Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.
З матеріалів справи вбачається, що до позовної заяви долучено ордер серії АА №0025989, виданий 07 лютого 2023 року адвокатом Мамаєвим Д.Ю. на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги / доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги №120123-19 від 12 січня 2023 року у Шевченківському районному суду міста Києва, Київському апеляційному суду, Верховному суду, Шевченківському УП ГУНП в м. Києві, Шевченківській окружній прокуратурі (т.1 а.с.21).
Згідно Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №6127 відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Мамаєв Д.Ю. має право на заняття адвокатською діяльністю на підставі рішення ради адвокатів міста Києва від 14 червня 2018 року № 14 (т.1 а.с.15). Свідоцтво видано за підписом голови Ради адвокатів міста Києва Рафальської І.В.
31 січня 2024 року Шевченківським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про залишення позову без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст.257 ЦПК України (т.1 а.с.149-150).
Згідно статті 12 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону у день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України. Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю і посвідчення адвоката України не обмежуються віком особи та є безстроковими. Зразки свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю і посвідчення адвоката України затверджуються Радою адвокатів України.
Тобто, необхідним для отримання статусу адвоката та відповідно права на здійснення адвокатської діяльності є виконання вимог вказаного Закону, зокрема складення кваліфікаційного іспиту, проходження стажування, за результатами якого відповідною радою адвокатів регіону прийнято рішення про видачу особі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, складення присяги адвоката України.
Згідно частини 1 статті 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.
Порядок ведення Єдиного реєстру адвокатів України затверджується Радою адвокатів України (частина 6 статті 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Рішенням Ради адвокатів України №74 від 22 серпня 2022 року затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру адвокатів України в новій редакції (далі - Порядок).
Єдиний реєстр адвокатів України (ЄРАУ) - це інформаційно-комунікаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, захист, облік, відображення, оброблення реєстрових даних та надання реєстрової інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України та адвокатів іноземних держав, які відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» набули права на заняття адвокатською діяльністю, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності, а також інші відомості, визначені законами України та актами Національної асоціації адвокатів України (пункт 1.1. Порядку).
Вказаним Порядком визначено:
2.1. Внесення відомостей до ЄРАУ здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України за правилами цього Порядку.
2.2. Відомості до ЄРАУ вносяться за дворівневим принципом.
Перший рівень внесення відомостей до ЄРАУ забезпечується радами адвокатів регіонів, які є адміністраторами Першого рівня внесення відомостей до ЄРАУ.
Другий рівень внесення відомостей до ЄРАУ забезпечується Радою адвокатів України, яка є одночасно Адміністратором ЄРАУ та адміністратором Другого рівня внесення відомостей до ЄРАУ.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.
Статтею 32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» унормовано порядок припинення права на заняття адвокатською діяльністю.
Матеріали справи свідчать, що адвокатом Мамаєвим Д.Ю. до позовної заяви долучено копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ № 6127, виданого 12 липня 2018 року на підставі рішення Ради адвокатів міста Києва від 14 червня 2018 року № 14 та підписаного головою Ради адвокатів міста Києва Рафальською І.В.
Доказів того, що вказаний документ визнаний у передбаченому законом порядку недійсним або є скасованим, матеріали справи не містять.
Також відсутні докази щодо припинення права Мамаєва Д.Ю. на заняття адвокатською діяльністю у порядку, передбаченому законом на час звернення із позовом до суду.
Отже, за відсутності належних доказів припинення права адвоката Мамаєва Д.Б. на заняття адвокатською діяльністю, сам по собі факт не внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України не може слугувати достатньою підставою для сумніву щодо права вказаної особи здійснювати адвокатську діяльність.
Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви є порушенням права на справедливий захист.
У статті 6 Конвенції, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, закріплено принцип доступу до правосуддя.
Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.
Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення ЄСПЛ від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції»).
При зверненні до практики ЄСПЛ (справа «Марченко М.В. проти України», заява № 63520/04) у контексті забезпечення права на доступ до правосуддя, можна зробити висновок, що для його реалізації на національному рівні необхідна наявність спору щодо «права» як такого, що визнане у внутрішньому законодавстві; мова повинна йти про реальний та серйозний спір; він повинен стосуватися як самого права, так і його різновидів або моделей застосування; предмет провадження повинен напряму стосуватися відповідного права цивільного характеру.
У пункті 52 рішення «Меньшакова проти України» (заява № 377/02) від 08 квітня 2010 року ЄСПЛ виклав конвенційні стандарти стосовно доступу до суду: «Суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою ЄСПЛ, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (див., наприклад, рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (заява № 48778/99, пункт 25, ЄСПЛ 2002-ІІ).
Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп убачається, що частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист.
Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Ураховуючи, що висновок суду про залишення позовної заяви без розгляду є помилковим, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Мамаєвим Дмитром Юрійовичем - задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 31 січня  2024 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач                                                                  А. М. Стрижеус
 
Судді:                                                                                    О.В. Желепа
 
                                                                                                          О. І. Шкоріна