ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2024 р. 	Справа № 520/34232/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Присяжнюк О.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського квартирно-експлуатаційного управління на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 (головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д.) по справі № 520/34232/23
за позовом      ОСОБА_1  
до   Харківського квартирно-експлуатаційного управління   третя особа:     Міністерство оборони України 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
-визнати протиправною відмову Харківського квартирно-експлуатаційного управління від 21.11.2023р. вих. № 583/2524 в реалізації права ОСОБА_1 на виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 ;
-зобов`язати Харківське квартирно-експлуатаційне управління подати до Виконавчого комітету Харківської міської ради клопотання, про виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову зазначив, що є підполковником запасу, разом із сім`ю  проживає в службовій квартирі, перебуває на квартирному обліку , на час звільнення зі служби мав повних 34 роки  вислуги років, за його звернення рішенням житлової комісії  погоджено виключення  з числа службових двокімнатної квартири, із зняттям позивача із квартирного обліку, проте відповідачем відмовлено в направленні квартирної справи для прийняття рішення щодо погодження виключення квартири з числа службових.
Підставою відмови слугували твердження позивача, що питання забезпечення постійним житлом  розглядається для членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропади безвісти. 
Позивач вважає таку відмову протиправною, а тому оскаржив її до суду.
Рішенням Харківського  окружного адміністративного суду від 08.04.2024 адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною відмову Харківського квартирно-експлуатаційного управління від 21.11.2023р. вих. № 583/2524 в реалізації права ОСОБА_1 на виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 .
Зобов`язано Харківське квартирно-експлуатаційне управління подати до Виконавчого комітету Харківської міської ради клопотання, про виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 .
Стягнуто на користь ОСОБА_1  судові витрати в розмірі 1073,60 грн  за рахунок бюджетних асигнувань Харківського квартирно-експуатаційного управління .
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким  відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що позивачем не доведено існування позитивного рішення житлової комісії військової частини та наказу командира військової частини про надання позивачу житлового приміщення для постійного проживання. Відтак, відсутність будь-якого рішення з боку житлової комісії військової частини, в якій несе службу позивач, свідчить про передчасність позовної вимоги щодо зобов`язання Харківське квартирно-експлуатаційне управління направити спірне клопотання.
До того ж, питання щодо забезпечення постійним житлом шляхом виключення займаного житла із числа службових розглядається виключно щодо діючих військовослужбовців або щодо тих, які загинули (померли) або пропали безвісті, а позивач є військовим в запасі, тому не має такого права.
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що   рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
На підставі п. 3 ч. 1ст. 311  КАС України  справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 підполковник запасу, 07.03.2019  звільнений з військової частини у запас “за станом здоров`я” відповідно до наказу начальника Харківського національного університету провітрених сил ім. Кожедуба від 07.03.2019 №62 (по стройовій частини), має календарну вислугу років більше 20 років та статус ветерана війни – учасник бойових дій, що підтверджується посвідчення серія НОМЕР_1 , перебуває на квартирному обліку в Харківському гарнізоні в загальній черзі з 27.02.1998, в першочерговій черзі з 30.11.2009, згідно довідки Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків від 21.11.2023 №583/2530 .
Позивач разом з дружиною і дочкою зареєстрований в службовій квартирі за адресою АДРЕСА_1 житловою площею 44,8 м.кв., на підставі службового ордера №099985 від 10.10.2016, виданого виконавчим комітетом Харківської міської ради.
ОСОБА_1 погоджено виключення з числа службових двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , зі зняттям ОСОБА_1 з квартирного обліку рішенням житлової комісії ХНУПС від 11.04.2019 р. (витяг з протоколу №4), яке  затверджене Наказом начальника ХНУПС від 12.04.2019 р. №725.
20.11.2023 року позивач звернувся до начальника Харківського квартино- експлуатаційного управління із заявою про погодження виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 для забезпечення сім`ї постійним житлом, з заняттям з квартирного обліку.
Листом від 21.11.2023 №583/2524 за підписом начальника Харківського КЕУ повідомлено позивача , що рішенням заступника Міністерства оборони України від 04.11.2022 №2551/з/5 та рішенням Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗСУ України та членів їх сімей жилими приміщеннями, протоколу від 16.11.2022 №142  питання щодо забезпечення постійним житлом шляхом виключення займаного житла із числа службових розглядається для членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісті.
Позивач не погоджуючись з такими діями та бездіяльністю відповідачів звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є полковником в запасі, має календарну вислугу років більше 20 років,  статус ветерана війни – учасник бойових дій, перебуває на квартирному обліку, отже наявні усі умови, визначені п.10 Інструкції, для реалізації права на виключення житла, яке займає позивач, з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання, а доводи відповідача проте, що позивач не є діючим військовослужбовцем не  свідчать про відсутність у позивача такого права.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі – Закон № 2011-XII), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана з захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до ст. 2 цього Закону, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону № 2011-XII, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом, іншими законами, в порядку, визначеному КМ України. Військовослужбовцям, які мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.
На виконання приписів ст. 12 Закону №2011-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року №1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі - Порядок №1081), яким визначено механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського,    рядового    складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей.
Так, п. 3 Порядку №1081 установлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних    чи    юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
Питання, пов`язані із    забезпеченням    житлом військовослужбовців, вирішуються за місцем перебування їх на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов (пункт 6 Порядку №1081).
Тобто, законодавством прямо передбачено право військовослужбовців самостійно визначатись, яким способом (шляхом) вони бажають реалізувати своє право на забезпечення житлом для постійного проживання.
Реалізація забезпечення постійним житлом шляхом його виключення з числа службових жодним чином не пов`язується законодавством з квартирною чергою особи, яка обрала такий спосіб забезпечення житлом.
Згідно з п.22 Порядку №1081, облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться в військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.
Наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 року №380 затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі - Інструкція №380).
Цією Інструкцією визначено зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (далі - військовослужбовці), та членів їх сімей, у тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов (далі - члени їх сімей).
Згідно з п.10 Інструкція №380 військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку з скороченням штатів, інваліди першої чи другої групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими жилими приміщеннями, незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на квартирному обліку. Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району встановленим порядком.
На час розгляду справи, відсутні законодавчі норми, які б обмежували встановлену п.10 Інструкції та ч.3 п.3 Порядку можливість реалізації права військовослужбовців в запасі  на виключення його квартири з числа службових.
Згідно зі ст.ст. 5, 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі підрозділів всіх видів і родів Збройних Сил України, як в воєнний так і в мирний час. Учасникам бойових дій надається, зокрема, така пільга, як першочергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов.
Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, які потребують додаткових гарантій держави, зокрема, гарантії соціального захисту. До них, насамперед, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме – у Збройних Силах України, органах СБУ, податковій, міліції, прокуратурі, тощо (рішення КСУ від 06.07.1999 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 р. № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій, гарантій).
При вирішення справи суд першої інстанції врахував висновки Верховного Суду, викладені  у постанові від 04.03.2020 у справі №636/1514/19 в якій зазначено, що визначальними обставинами - матеріальними підставами для задоволення позовних вимог (визнання права на виключення житла з числа службового та зобов`язання подання відповідного клопотання КЕВ м. Харків) є: перебування позивача на військовій службі, наявність календарної вислуги від 20 років, перебування на квартирному обліку та, до того ж, наявність статусу учасника бойових дій, що надає право на забезпечення постійним житлом, в тому числі і шляхом виключення квартири з числа службових.
Судом встановлено та не спростовано відповідачем, що позивач є полковником в запасі, має календарну вислугу років більше 34 років,  статус ветерана війни – учасник бойових дій, перебуває на квартирному обліку з 1998, проживає в службовій квартирі, отже має усі умови, визначені п.10 Інструкції, для реалізації права на виключення житла, яке займає позивач, з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання.
Доводи апеляційної скарги , що питання щодо забезпечення постійним житлом шляхом виключення займаного житла із числа службових розглядається виключно для членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісті є безпідставними, оскільки відповідно до п.10 розділу УІІ Інструкції № 380 військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи ІІ групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині порушення черговості, колегія суддів їх відхиляє з огляду на наступне.
Відповідно до вимог п.п. 5-7 розділу VII Інструкції № 380  КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району лише готує список надання житлової площі для постійного проживання, а питання щодо надання житла для постійного проживання шляхом виключення квартири з числа має вирішуватися Комісією контролю службового Міністерства оборони України, що оформлюється протоколом.
Таким чином, судове рішення має на меті ефективний захист прав позивача та не вплине на черговість надання житлової площі для постійного проживання.
Органом, уповноваженим приймати рішення про виключення житлових приміщень з числа службових, є виконавчий орган районної, міської, районної у місті ради.( ч. 2 п. 11 Порядку №1081). 
Отже, у спірних правовідносинах органом, уповноваженим розглянути питання про виключення житла, яке займає позивач, зі складу службових, є Виконавчий комітет Харківської міської ради, як її виконавчий орган.
Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Доводи апеляційної скарги висновків колегії суддів не спростовують.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -    
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківського квартирно-експлуатаційного управління - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 по справі № 520/34232/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	Т.С. Перцова    О.В. Присяжнюк