ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6286/24 Справа № 184/2356/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Томаш В. І. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді Тимченко О.О.,
суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О., 

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА»
відповідач  ОСОБА_1 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №184/2356/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргоюТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА»,

на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2024 року (суддя Томаш В. І.), ухвалене в приміщенні Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області,повний текст рішення складено 08 квітня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В грудні 2023 року ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ Україна»звернулось до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що відповідачка не належно виконує свої зобов`язання за договором № 5567473 від 19 лютого 2022 року про надання споживчого кредиту, укладеного із ТОВ «Авентус Україна» та тим, що 29 травня 2023 року між останнім і позивачем було укладено договір факторингу №29-5/2023-Ф, згідно з умовами якого позивач має право грошової вимоги за договором № 5567473 від 19 лютого 2022 року про надання споживчого кредиту.

Просив суд стягнути з відповідачки  ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором № 5567473 від 19 лютого 2022 року станом на 05 грудня 2023 року у загальному розмірі 82 843,14 грн, з яких тіло кредиту –17 400 грн, сума процентів за користування кредитом – 65 443,14 грн., здійснити розподіл судових витрат, в тому числі витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги у розмірі 10 000 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області 08 квітня 2024 рокупозовні вимогиТОВ «ФК «ФІНТРАСТ Україна`до Світлової Л.О. про стягнення заборгованості частково задоволено:стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ Україна`заборгованості за кредитним договором № 5567473 від 19.02.2022 року у розмірі 17400 грн за тілом кредиту, нараховані відсотки станом на 05.12.2023 у розмірі 7350 грн, а всього 24750 грн., судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 641,58 грн. та судові витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги, у розмірі 2988 грн.

Судове рішення мотивоване тим, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ Україна»у повному обсязі не повернуті, а тому а тому відповідно до частини 2 статті 530 ЦК України кредитор має право вимагати виконання кредитного договору в будь-який час. У зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 17 400,00 грн., алепри вирішенні питання щодо стягнення відсотків, встановивши співрозмірність нарахованих відсотків по невиконаному зобов`язанню відповідача та враховуючи інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, суд вважав за необхідне зменшити розмір відсотків до розміру 50 % від суми заборгованості по кредиту, а саме: до 7350 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ Україна» посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що в даному випадку, нараховані відсотки за кредитним договором є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту – процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в п. 1.3. Договору про надання споживчого кредиту № 5567473 від 19 лютого 2022 року. Нараховані відсотки не носять штрафний характер. Також апелянтом зауважується, що судом першої інстанції не надано належної оцінки п.9.8. Договорупро надання споживчого кредиту № 5567473 від 19 лютого 2022 року, відповідно до якого підписуючи цей Договір, Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що йому була надана в чіткій і зрозумілій формі інформація щодо Умов та правил кредитування, паспорту споживчого кредиту.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

19.02.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 5567473 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом No19-ОД від 05.01.2022, року (далі Правила) (додаються) та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents.

З Кредитного договору, копія якого наявна в матеріалах справи, вбачається, що сума кредиту (загальний розмір) складає 17400 грн (п. 1.3. Кредитного договору); строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (14.02.2023) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 17400 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача № НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано у заяві на отримання кредиту. Перерахування коштів підтверджується довідкою АТ «ПУМБ», копія якої наявна в матеріалах справи.

Укладаючи Кредитний договір, сторони, передбачили нарахування процентів на наступних умовах: «1.5.1.Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. 

29 травня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та Позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу № 29-05/2023-Ф (копія міститься в матеріалах справи), згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Відповідно до п. 1.1. Договору Факторингу, за цим договором Позивач (Фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (Клієнта) (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно п. 1.2. Договору Факторингу, Перехід від Клієнта (ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА») до Фактора (Позивача) Вимоги Заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор (Позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників, копія якого міститься в матеріалах справи, підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора (Позивача) Права Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Укладення Договору факторингу підтверджується Витягом з реєстру боржників. Статус ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» як фінансової установи підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи НОМЕР_2 від 21.01.2022 (копія наявна в матеріалах справи).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до пункті 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України(в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги), апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову в даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ Україна» повному обсязі не повернуті, а тому а тому відповідно до частини 2 статті 530 ЦК України кредитор має право вимагати виконання кредитного договору в будь-який час. У зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 17 400,00 грн., алепри вирішенні питання щодо стягнення відсотків, встановивши співрозмірність нарахованих відсотків по невиконаному зобов`язанню відповідача та враховуючи інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, суд вважав за необхідне зменшити розмір відсотків до розміру 50 % від суми заборгованості по кредиту, а саме: до 7 350 грн.

Проте, повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції неможливо з наступних підстав.

Так згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частини 1-2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За статтею 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

При цьому, згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України.

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Матеріалами справи встановлено, що 19 лютого 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір № 5567473 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідачці надано 17 400 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача на строк 360 днів, з терміном погашення – 14 лютого 2023 року, зі сплатою відсотків 1,99% в день в межах строку кредитування. Договір про надання споживчого кредиту № 5567473 підписано відповідачкою електронним підписом шляхом зазначення одноразового ідентифікатора, відповідно до частин статті 11, статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

За змістом частини 13 статті 11 цього Закону докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України,статтею 36Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, наведене свідчить, що відповідачка ознайомилася і погодилася з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до частини 13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до пункту 2.1 договору № 5567473 від 19 лютого 2022 року кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту.

Відтак вказаний доказ з врахуванням пункту 2.1. кредитного договору є достатнім доказом виконання ТзОВ «Авентус Україна» зобов`язання за договором щодо надання 17 400 грн кредиту.

Також позивачем наданий поденний розрахунок заборгованості (карта обліку), який узгоджується з умовами договору споживчого кредиту і є достатнім та допустимим доказом розміру заборгованості ОСОБА_1 за цим договором.

Так, умовами договору споживчого кредиту передбачено нарахування відсотків після місячного строку дії договору, оскільки умовами договору передбачено його автоматичну пролонгацію.

Відтак згідно наданого розрахунку заборгованість за кредитним договором відповідачки становить: 17 400 грн заборгованість за тілом кредиту, 65 443,14 грн процентів за користування кредитом.

29 травня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та Позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу № 29-05/2023-Ф (копія міститься в матеріалах справи), згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Відповідно до п. 1.1. Договору Факторингу, за цим договором Позивач (Фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (Клієнта) (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно п. 1.2. Договору Факторингу, Перехід від Клієнта (ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА») до Фактора (Позивача) Вимоги Заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор (Позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників, копія якого міститься в матеріалах справи, підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора (Позивача) Права Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Укладення Договору факторингу підтверджується Витягом з реєстру боржників. Статус ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» як фінансової установи підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи НОМЕР_2 від 21.01.2022 (копія наявна в матеріалах справи).

Матеріали справи не містять даних про те, що відповідачка оспорювала цей договір факторингу в частині переданої позивачу вимоги за кредитним договором № 5567473 про надання споживчого кредиту від 19 лютого 2022 року з підстав недійсності внаслідок невидачі кредиту чи припинення зобов`язання у зв`язку з повним виконанням тощо.

Отже, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» придбало право вимоги за цим кредитним договором до ОСОБА_1 .

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, яка складається з 17 400 грн - заборгованості за тілом кредиту та 65 443,14 грн – заборгованості за процентами за користування кредитом підлягає задоволенню.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Застосування ж судом першої інстанції принципу співрозмірністі при вирішенні питання щодо стягнення відсотків по даній справі не є можливим, так як не застосовується до кредитних правовідносин з погодженим сторонами строком кредитування та чітко визначеним терміном погашення - 14 лютого 2023 року.

З урахуванням встановлених обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню та з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 17 400 грн - основної суми кредиту, 65 443,14 грн – заборгованості за процентами за користування кредитом.

Крім того, задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2 988 грн.

Колегія суддів апеляційного суду не може в повній мірі погодитись з таким висновком суду першої інстанції в частині вирішення питання щодо розміру судових витрат з наступних підстав.

В позовній заяві позивач ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» просив стягнути на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 гривень, що підтверджуються Договором про надання правової допомоги № 10/07-2023 від 10 липня 2023 року, платіжною інструкцією в національній валюті № 1808 від 30 листопада 2023 року про оплату 10 000 гривень за адвокатські послуги, ордером на надання правничої (правової) допомоги. (а.с. 24, 25, 30, 38).

Згідно з вимогами статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Положенням пункту 1 частин 2 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Слід зазначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог.

До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію ордеру; копію договору № 10/07-2023 про надання правової допомоги від 10 липня 2023 року; копію платіжної інструкції в національній валюті № 1808 від 30 листопада 2023 року про оплату 10 000 гривень за адвокатські послуги.

Згідно з умовами договору про надання правової допомоги, оплата за надані послуги складається з суми вартості послуг, зазначених у звіті про надання правової допомоги.

Так, із звіту про надання правової допомоги вбачається, що адвокатом Столітнім М.М. було витрачено 10 годин на збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості; на складання позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором; на подання до суду позовної заяви в інтересах клієнта. (а.с. 19).

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 10 000 гривень, слід приймати до уваги викладене нижче.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Тому апеляційний суд звертає увагу, що при розподілі витрат на професійну правничу допомогу, підлягало врахуванню, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому колегія суддів приходить до висновку про зменшення суми стягнення з відповідача на користь позивача до 5 000 гривень витрат на правову допомогу. Саме такий розмір витрат є об`єктивним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими, у зв`язку з чим рішення суду підлягає зміні, шляхом збільшення суми судових витрат на правничу допомогу.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, встановивши, що суд першої інстанції під час ухвалення рішення неправильно застосував норми матеріального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про зміну судового рішення в частині нарахованих відсотків, розміру відшкодування витрат на правову допомогу та судових витрат. 

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнення розміру заборгованості за відсотками та розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням вищенаведеного.

В частині відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяві рішення підлягає зміні шляхом збільшення суми судового збору з 641,58 гривень до 2 147,20 гривень.

Відповідно до підпункту «в» п. 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» з позивача на користь відповідача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції в сумі 2 576, 64 гривень.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заявило про стягнення з ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в апеляційній інстанції у розмірі 8 000 гривень.

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 8 000 гривень в апеляційній інстанції апеляційний суд виходить з наступного.

До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію ордеру; звіт про надання правової допомоги згідно договору № 28/03-2024 від 28 березня 2024 року; копію платіжної інструкції від 08 травня 2024 року № 4885 на суму 8 000 гривень.

Зі звіту про надання правової допомоги згідно договору № 28/03-2024 від 28 березня 2024 року вбачається, що адвокатом Городніщевою Є.О. було витрачено 8 годин на збір та аналіз доказів і документів, складання апеляційної скарги у даній справі та подання її до Дніпровського апеляційного суду, вартість виконаних робіт оцінено у 8 000 гривень.

Враховуючи висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, врахувавши, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, колегія суддів приходить до висновку про зменшення суми стягнення з відповідача на користь позивача до 3 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, що відповідає критерію об`єктивності та буде співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2024 рокув частині нарахованих відсотків, розміру відшкодування витрат на правову допомогу та судових витрат, змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» нараховані відсотки станом на 05.12.2023 у розмірі 65 443,14 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 147,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» судові витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги, у розмірі 5 000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2 576, 64 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» судові витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги в суді апеляційної інстанції в сумі 3 000 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий                                                          О.О.Тимченко

Судді                                                                  В.П.Зубакова
                       
                                                                        В.О.Остапенко