Номер провадження: 33/813/1609/24
Номер справи місцевого суду: 503/994/24 
Головуючий у першій інстанції Вороненко Д. В. 
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2024 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря Малюти Ю.С., 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кодимського районного суду Одеської області від 13 травня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП,
встановив:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 255714, 02 травня 2024 року о 00.45 годині прикордонним нарядом  «Пост спостереження» спільно з ПОРВ (з м.д.н.п. Кодима) віпс «Шершенці» на західній околиці с. Шершенці, Подільського району Одеської області, на відстані до 200 м від лінії державного кордону України, виявлено  ОСОБА_1 , який спільно у групі з іншими особами,  намагався перетнути державний кордон України на вихід з України в Республіку Молдова, в районі проміжного знаку № 0266 на напрямку с. Шершенці (Україна) – с. Вадул-Туркулуй (Республіка Молдова) поза пунктами пропуску через державний кордон України, з документами, що посвідчують його особу, у зв`язку з чим своїми діями порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року № 1777-XII та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 2041 КУпАП.
Постановою Кодимського районного суду Одеської області від 13 травня 2024 року  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП і піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі вісімсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 13 600 грн на користь держави. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Не погодившись з наведеною постановою суду, 20 травня 2024 року через систему «Електронний суд» та «Електронний кабінет ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, у якій посилаючись на її незаконність, просить скасувати постанову Кодимського районного суду Одеської області від 13 травня 2024 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченного ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в порушення вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції № 898 від 18.09.2023 року в матеріалах справи не конкретизоване місце вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому діяння, не зазначено координати, де нібито здійснено спробу незаконного перетину державного кордону, не додано схему із зазначенням цих координат із прив`язкою до місцевості. Також з протоколу серії ПдРУ № 255714 та матеріалів справи не вбачається, якими саме діями ОСОБА_1 вчинив незаконну спробу перетину державного кордону.
В обґрунтування доводів також зазначає, що прикордонною службою не зафіксовано розташування відділу безпосередньо прикордонної служби, маршрут руху порушника та лінію державного кордону, а також відсутні фото чи відеофіксації факту вчинення правопорушення.
Звертає увагу суду, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустими доказами, не є беззаперечним доказом доведення вини у вчиненні адміністративного правопорушення, а наявні в матеріалах справи докази, недостатні для обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, захисник ОСОБА_1 - адвокат Пошали К.С. доводи апеляційної скарги підтримала в повному обсязі та просила провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що підстави скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги відсутні, виходячи з наступного.
Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення судом першої інстанції виконані в повному обсязі.
Диспозицією ч. 2 ст. 204-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень передбачених цією статтею.
Диспозиція статті має бланкетний характер, у зв`язку з чим встановлення складу адміністративного правопорушення регулюється спеціальним нормативним актом, що регулює порядок перетинання державного кордону України, яким є Закон України «Про державний кордон України».
Так, ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» передбачено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.
Крім того, ч. 3 ст.9 вказаного Закону визначено що, пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.
Згідно з ч. 1 ст. 12 зазначеного Закону пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.
Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року на території Україні запроваджено воєнний стан (воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень).
Апеляційний суд приймає до уваги, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків 18-60 років за кордон.
Отже, висновок районного суду про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи.
Зокрема, висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення ПдРУ № 255714 від  02.05.2024;
- рапортом інспектора прикордонної служби 1 категорії – інспектора кінологічної групи відділення інспекторів  прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 »  (тип Б) майстер-сержанта ОСОБА_2 від  02.05.2024;
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 02 травня 2024 року, відповідно до яких, останній визнає свою вину в спробі перетину кордону та порушенні прикордонного режиму. 
Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини  ОСОБА_1 встановленою постановою судді Кодимського районного суду Одеської області від 13 травня 2024 року та порушенні ним вимог ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України», тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
У доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що в порушення вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції № 898 від 18.09.2023 року в матеріалах справи не конкретизоване місце вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому діяння, не зазначено координати, де нібито здійснено спробу незаконного перетину державного кордону, не додано схему із зазначенням цих координат із прив`язкою до місцевості, не визначено маршрут руху порушника та лінію державного кордону, а також відсутні фото чи відеофіксації факту вчинення правопорушення.
Проте вказані доводи апелянта є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, з огляду на наступне.
Так, протоколом про адміністративне правопорушення ПдРУ № 255714 від 02.05.2024 встановлено, що 02 травня 2024 року о 00.45 годині прикордонним нарядом «Пост спостереження» спільно з ПОРВ (з м.д.н.п. Кодима) віпс «Шершенці» на західній околиці с. Шершенці, Подільського району Одеської області, на відстані до 200 м від лінії державного кордону України, виявлено  ОСОБА_1 , який спільно у групі з іншими особами,  намагався перетнути державний кордон України на вихід з України в Республіку Молдова, в районі проміжного знаку № 0266 на напрямку с. Шершенці (Україна) – с. Вадул-Туркулуй (Республіка Молдова) поза пунктами пропуску через державний кордон України, з документами, що посвідчують його особу, у зв`язку з чим своїми діями порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 № 1777-XII та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 2041 КУпАП.
З зазначеного протоколу вбачається, що місцем вчинення правопорушення є «західна околиця с. Шершенці, Подільського району Одеської області, на відстані до 200 м від лінії державного кордону України»
Разом з тим, КУпАП та Інструкцією № 898 від 18.09.2023 не передбачено, що уповноважені особи державної прикордоної служби при оформленні матеріалів справи за ст. 204-1 КУпАП зобов`язані складати схему місця вчинення правопорушення, встановлювати координати здійснення спроби незаконного перетину державного кордону та маршрут руху порушника, фіксувати лінію державного кордону та здійснювати фото чи відеофіксацію факту вчинення правопорушення, а тому зазначені доводи не можуть бути підставою скасування постанови суду з огляду на встановлені фактичні обставини. 
Доводи апеляційної скарги що, з протоколу серії ПдРУ № 255714 та матеріалів справи не вбачається, якими саме діями ОСОБА_1 вчинив незаконну спробу перетину державного кордону, апеляційний суд відхиляє, оскільки з системного аналізу диспозиції статті 204-1КУпАП, можна дійти до висновку, що перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, вчинене у складі групи осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень є самостійною ознакою об`єктивної сторони правопорушення.
Спосіб вчинення незаконної спроби перетину державного кордону на склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 204-1КУпАП не впливає.
Посилання апелянта на те, що наявні в матеріалах справи докази, недостатні для обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, апеляційний суд відхиляє, оскільки зібраними по справі доказами та факт визнання вини ОСОБА_1 на стадії оформлення матеріалів справи, повністю доводять винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
Зважаючи на викладене, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
При визначені виду та міри адміністративного стягнення, районним судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.
У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, апеляційний суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Кодимського районного суду Одеської області від 13 травня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду                                         Є.С. Сєвєрова