ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа 643/2923/18                                                Головуючий І інстанції – Горбунова Я.М.
Провадження № 33/818/1115/24                                                Суддя доповідач – Гєрцик Р.В.
Категорія: ст. 122 КУпАП 

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
05 липня 2024 року                                                                        м.Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду Гєрцик Р.В., перевіривши апеляційну скаргу захисника Кундіус Г.В. на постанову судді Московського районного суду м.Харкова від 24 квітня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.122 КУпАП, щодо ОСОБА_1 ,-

УСТАНОВИВ:

 
Постановою судді Московського районного суду м.Харкова від 24 квітня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців та стягнуто на користь держави суму судового збору в розмірі 352 гривень 40 копійок.
20.06.2024 року захисник Кундіус Г.В. подала апеляційну скаргу, в якій за її змістом, просить скасувати постанову суду та постановити нову, якою закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, а також просить поновити строк на апеляційне оскарження зазначеного судового рішення.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження посилається на те, що суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , оскільки він не був учасником подій, зазначених в постанові судді та не міг бути належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки ніколи не проживав та не був зареєстрований за адресою, зазначеною в постанові судді. Протягом 2018 – 2023 років при перевірці посвідчення водія ОСОБА_1 працівники поліції не виявляли, що він був позбавлений права керування постановою Московського районного суду м.Харкова від 24.04.2018 року. 
Також, вказує, що у 2016 році ОСОБА_1 звертався до ТЦС 6341 РЦС ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях з заявою про втрату посвідчення водія НОМЕР_1 та йому було видано нове посвідчення водія НОМЕР_2 , а тому він не міг бути учасником подій 30.01.2018 року, коли було вилучено саме посвідчення водія НОМЕР_1 .
Про оскаржувану постанову ОСОБА_1 дізнався лише у квітні 2024 року, коли йому було відмовлено у продовженні тимчасового дозволу та копію оскаржуваної постанови ним було отримано 10.06.2024 року.
Дослідивши апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку, апеляційний суд дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. 
Таким чином, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її ухвалення.
Перевіркою матеріалів судового провадження встановлено, що справа № 643/2923/18 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.122 КУпАП, щодо ОСОБА_1 була знищена за спливом строків зберігання у 2022 році, відповідно до Переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду із зазначенням строку зберігання.
Відповідно до змісту постанови Московського районного суду м.Харкова від 24.04.2018 року, ОСОБА_1  у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату та час слухання справи своєчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не сповістив.
Таким чином, в даній справі відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП строк на апеляційне оскарження закінчився 04.05.2018 року (з урахуванням неробочих днів). Однак з апеляційною скаргою захисник звернувся лише 20.06.2024 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження.
Постанова Московського районного суду м.Харкова від 24.04.2018 року була оприлюднена на сайті ЄДРСР 02.05.2018 року.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту апеляційної скарги захисника вбачається, що ОСОБА_1 про оскаржувану постанову дізнався у квітні 2024 року, однак захисник з заявою про видачу копії постанови звернувся лише 09.06.2024 року, тобто через 2 місяці.
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Поважними причинами слід вважати обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений строк.
Особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право.
Вирішуючи питання, чи були причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді поважними, апеляційний суд виходить з наступного.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).
Подаючи апеляційну скаргу після пропуску строку на апеляційне оскарження, сторона справи повинна навести достатні поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, які б об`єктивно перешкоджали звернутися до суду у визначений КУпАП строк, а отже вплинули на право сторони реалізувати конституційні засади, які визначають право на оскарження судового рішення. 
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини у п. 41 зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.
Крім того, відповідно до правових висновків ЄСПЛ, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, заява №23436/03).
Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду буде порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципу (правової визначеності) права на справедливий суд. що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13).
За таких обставин, апеляційний суд ставиться критично до доводів захисника про те, що ОСОБА_1 не був повідомлений судом про час та місце розгляду справи, оскільки у апеляційного суду відсутні підстави ставити під сумнів зазначені обставини в постанові судді Московського районного суду м.Харкова від 24.04.2018 року, в тому числі щодо зазначенні місця мешкання ОСОБА_1 , яке могло бути вказано зі слів особи, що притягається до адміністративної відповідальності.
Крім того, клопотання не містить посилання на обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто такими, які не залежать від волевиявлення апелянта, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду для отримання копії оскаржуваної постанови в тому числі у квітні 2024 року, коли ОСОБА_1 дізнався про судове рішення.
Також не надано апелянтом й доказів щодо наявності будь-яких зловживань з боку працівників поліції або інших осіб під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , про що опосередковано зазначає захисник в апеляційній скарзі, які б можна було б розцінювати як виключні або нововиявлені обставини. Даних про те, що сторона захисту зверталась до компетентних органів з цього приводу апелянтом не надано.
Оскільки, підстав для поновлення пропущеного процесуального строку немає, то у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді слід відмовити, а апеляційну скаргу – повернути апелянту.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
 
У задоволенні клопотання захисника Кундіус Г.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Московського районного суду м.Харкова від 24 квітня 2018 року щодо ОСОБА_1 – відмовити.

Повернути захиснику Кундіус Г.В. апеляційну скаргу на постанову судді Московського районного суду м.Харкова від 24 квітня 2018 року щодо ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає

Суддя                                                                        Р.В. Гєрцик