ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
09 липня 2024 року
м. Київ
 
справа № 757/10366/23
провадження № 61-16809св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ; 
відповідач -акціонерне товариство «Укрпошта»;
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 03 серпня 2023 року у складі судді Волошина В. О. та постанову Київського апеляційного суду від 10 листопада 2023 року у складі колегії суддів: Сушко Л. П., Гаращенка Д. Р., Олійника В. І.
 
ВСТАНОВИВ:
1.              Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Укрпошта» (далі - АТ «Укрпошта в якому просив: 1) визнати протиправними дії акціонерного товариства «Укрпошта» (далі - АТ «Укрпошта») щодо зловживання монопольним становищем; 2) визнати протиправними дії АТ «Укрпошта» щодо встановлення оплати за філателістичний абонемент; 3) визнати протиправними дії АТ «Укрпошта» щодо відмови у заміні товару неналежної якості; 4) визнати протиправними дії АТ «Укрпошта» щодо нав`язування непотрібного товару; 5) визнати недійсним окремі положення Порядку обслуговування клієнтів за філателістичним абонементом, які містять вимоги щодо обов`язкового придбання комплектів товару, встановлення необґрунтованої оплати за абонемент, встановлення обмежених термінів оплати за товар, які викликані зловживанням монопольним становищем; 6) зобов`язати АТ «Укрпошта» привести Порядок обслуговування клієнтів за філателістичним абонементом у відповідність до законодавства України шляхом виключення протиправних вимог щодо обов`язкового придбання комплектів товару, встановлення необґрунтованої оплати за абонемент, встановлення обмежених термінів оплати за товар; 7) зобов`язати АТ «Укрпошта» повернути позивачу зайво сплачені ним грошові кошти за ненаданий товар у розмірі 480 грн; 8) зобов`язати АТ «Укрпошта» здійснити заміну товару неналежної якості; 9) зобов`язати АТ «Укрпошта» продавати позивачу поштові марки та інший товар згідно з його потребами; 10) стягнути з АТ «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 193 100 грн 50 коп.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 березня 2023 року позов ОСОБА_1 передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.
 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року позов ОСОБА_1 залишено без руху з таких підстав:
 
Позовна заява не містить зазначення ціни позову, хоч і містить вимогу майнового характеру (стягнення моральної шкоди).
 
Позивач не посилається на докази, які б підтверджували обставини, якими позивач обґрунтовує докази. Такі докази не додані й до позовної заяви.
 
Позивач не зазначає, яким чином відповідач нав`язував йому непотрібний товар; не додав до позову вимогу до відповідача, про яку він повідомляє у своїй позовній заяві, а також позов не містить електронного листа від відповідача від 06 березня 2023 року.
 
Прохальна частина позову не містить чіткого визначення способу судового захисту. 
 
Позивачем не конкретизовано, які саме дії слід визнати протиправними. А позовна вимога про зобов`язання відповідача продавати позивачу поштові марки згідно його потреб взагалі виходить за межі компетенції суду, оскільки суд не вправі вирішувати спори на майбутнє.
 
Позивач не зазначає, яким чином відповідач порушує, не визнає або оспорює його права, зловживаючи, на його думку, монопольним становищем.
 
Позовна заява не містить відповідних відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;
 
Позивачу було надано час для надання до суду виправлену редакцію позовної заяви, з урахуванням вищевказаних недоліків, для суду та сторін у справі, з доданою квитанцією про сплату судового збору.
 
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 03 серпня 2023 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 10 листопада 2023 року, позовну заяву ОСОБА_1 визнано не поданою та повернуто позивачу.
 
Постановляючи ухвалу про визнання неподаною та повернення позовної заяви позивачу, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, обґрунтовував свої висновки тим, що позивачем не усунуто, вказані в ухвалі від 05 червня 2023 року, недоліки позову, а отже не виконано вимоги пунктів 3, 5, 6-9 частини третьої статті 175 ЦПК України.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У листопаді 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить зазначені судові рішення скасувати й передати справу для розгляду її по суті до суду першої інстанції. 
 
Касаційна скарга подана на підставі пунктів 1, 4 частини другої статті 389, пункту 1 частини третьої статті 411 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та обґрунтована тим, що суди не врахували правових висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16, а також - не дослідили зібрані у справі докази.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати 
Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2023 року касаційне провадження 
у справі відкрито, витребувано цивільну справу з Шевченківського районного суду м. Києва.
 
17 квітня 2024 року справа № 757/10366/23 надійшла до Верховного Суду. 
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій допущено надмірний формалізм при вирішенні питання відкриття провадження у справі та необґрунтованого повернення позовної заяви.
 
Зазначає, що в апеляційній скарзі було зазначено про необґрунтованість тверджень суду першої інстанції щодо начебто недоліків позовної заяви.
 
Вважає, що всі наявні питання та обставини справи суд першої інстанції відповідно до статті 189 ЦПК України міг з`ясувати під час підготовчого провадження , а не на стадії подання позовної заяви.
 
Вважає, що в рішеннях судів першої та апеляційної інстанції відсутні посилання на рішення Верховного Суду, у яких було б висловлено правову позицію щодо порядку застосування статті 175 ЦПК України в контексті тверджень судів про начебто порушення ним цієї статті. У Єдиному державному реєстрі судових рішень такі рішення Верховного Суду у контексті зазначених судами порушень статті 
175 ЦПК України відсутні.
 
Звертає увагу, що в позовній заяві було зазначено орієнтовну суму моральної шкоди, тому вважає, що твердження судів про не зазначення ціни позову у контексті розміру моральної шкоди є безпідставним та необґрунтованим.
 
Відзив на касаційну скаргу не надійшов.
 
Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
За змістом пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:  якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.
 
Касаційна скарга  ОСОБА_1  задоволенню не підлягає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення першої та апеляційної інстанцій ухвалено з дотриманням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Предметом оскарження у цій справі є судове рішення першої інстанції, яке залишено без змін судом апеляційної інстанції, про повернення позову заявнику.
 
Відповідно до частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 
3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
 
Відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем копії ухвали.
 
Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала суду першої інстанції від 05 червня 2023 року про залишення позову без руху обґрунтована тим, що позовна заява не містить зазначення ціни позову, хоч і містить вимогу майнового характеру (стягнення моральної шкоди).
 
Крім того зазначено, що позивач не посилався на докази, що підтверджували б обставини, якими позивач обґрунтовує докази й такі докази не були додані до позовної заяви. Також позивач не зазначив, яким чином відповідач нав`язував йому непотрібний товар, не додав до позову вимогу до відповідача, про яку він повідомляв у позовній заяві, позов також не містив електронного листа від відповідача від 06 червня 2023 року.
 
Так, як визначено апеляційним судом та вбачається з ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року, що, залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції вказував й на те, що прохальна частина позову не містить чіткого визначення способу судового захисту. Позивачем не конкретизовано, які саме дії слід визнати протиправними. А позовна вимога про зобов`язання відповідача продавати позивачу поштові марки згідно його потреб взагалі виходить за межі компетенції суду, оскільки суд не вправі вирішувати спори на майбутнє.
 
Крім того, як визначено судом першої інстанції, що позовна заява не відповідає вимогам пунктів шість-дев`ять частини третьої статті 175 ЦПК України.
 
З урахуванням викладеного, судом першої інстанції запропоновано позивачу надати суду виправлену редакцію позовної заяви, з урахування вказаних в ухвалі від 05 червня 2023 року недоліків, разом з її копією для інших учасників справи та доданою квитанцією про сплату судового збору. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.
 
24 липня 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява з процесуальних питань, в якій позивач зазначає, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року є надуманою, безпідставною та необґрунтованою.
 
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 03 серпня 2023 року позовну заяву визнано не поданою та повернуто позивачу, у зв`язку з не усунення позивачем недоліків позовної заяви.
 
З урахуванням викладеного, Верховний Суд вважає, що суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку про визнання неподаною та повернення позовної заяви позивачу, оскільки позивач не виконав недоліки у встановлений ухвалою суду від 05 червня 2023 року строк.
 
Так, правильним є врахування судом правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі № 215/1484/20, від 24 травня 2023 року у справі № 757/31644/21-ц, за змістом яких ухвала суду про залишення позовної заяви без руху, як й інші судові рішення, має бути якісною, чіткою, зрозумілою стороні, якій запропоновано усунути недоліки позовної заяви.
 
Доводи касаційної скарги про те, що повернення позовної заяви, у випадку невиконання вимог частини третьої статті 175 ЦПК України, є проявом надмірного формалізму, є безпідставними з огляду на таке.
 
Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
Вимога суду першої інстанції про надання позову, який за формою та змістом має відповідати вимогам статті 175 ЦПК України не свідчить про прояв надмірного формалізму або відмову у доступі до суду, оскільки невиконання таких вимог процесуального закону заявником унеможливлює дотримання судом принципів змагальності та рівності сторін. 
 
Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду. 
 
Пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується.
 
Позовна вимога щодо відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі, що узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц (провадження № 61-23674св18).
 
Посилання заявника в касаційній скарзі на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16 є безпідставним, оскільки висновки суду першої та апеляційної інстанції не суперечать висновкам, викладеним у зазначених постановах, а відповідні аргументи касаційної скарги фактично зводяться до незгоди із встановленими обставинами справи та необхідності переоцінки доказів, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.  
 
Згідно з частиною третьою статті 401 та частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.
 
Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.
Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 03 серпня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 листопада 2023 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                     О. М. Осіян
                                                                                              О. В. Білоконь
                                                                                              Н. Ю. Сакара