Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

       12 липня 2024 року                                          м. Рівне

Справа № 570/719/24
Провадження № 33/4815/437/24

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І.,
з участю:
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 26 квітня 2024 року, –

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 26 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
З постанови суду слідує, що 08 лютого 2024 року о 19 год. 53 хв. у м. Рівному по вул. Дворецькій, 106 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом – автомобілем марки BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду в медичному закладі з метою встановлення наркотичного сп`яніння відмовився, що було зафіксовано на відеокамеру.
Вказаною відмовою щодо проходження огляду ОСОБА_1 здійснив порушення вимог п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судута закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вважає, що постанова суду у вказаній справі не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною, прийнятою з неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, що потягло за собою накладення необґрунтованого адміністративного стягнення. Зазначає, що він не визнає вину у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки він транспортним засобом не керував, а працівники поліції його не зупиняли. Вказує, що він спустився в машину за речами, а коли забирав речі з машини, то у двір заїхала патрульна поліція на автомобілі. 
Заслухавши доводи  ОСОБА_1  на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Так, однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.
Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення при зазначених у постанові обставинах ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, а саме:
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 направлено до медичного закладу. Огляд у медичному закладі не проводився (а.с.3);
- відеофайлу з нагрудної камери працівника поліції, яким зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження встановленого огляду у медичному закладі (файл 0014А час 05:20).
Апеляційний суд також критично відноситься до доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та вважає їх такими, які надані з метою уникнення відповідальності, оскільки в матеріалах справи наявне відео з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово вказує працівникам поліції, що керував транспортним (файл 0014А час 00:15; 01:50). На вказаному відеозаписі також відсутні будь-які твердження ОСОБА_1 про те що він не керував автомобілем.
Крім того, допитаний у якості свідка сержант поліції Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_2 підтвердив викладені у протоколі обставини вчинення адміністративного правопорушення та пояснив, що автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , було зупинено у зв`язку порушенням правил дорожнього руху, а саме у зв`язку з тим що він при повороті не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, за що відносно ОСОБА_3 було винесено постанову.
Вказані твердження свідка також підтверджуються копією постанови Серії ЕНА №1403916 від 08.02.2024 року, згідно якої водій ОСОБА_1 08.02.2024 року о 19 год. 53 хв. у м. Рівне по вул. Дворецька, керуючи т.з. не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п.9.6 ПДР України (а.с.5).
Інші доводи апеляційної скарги щодо незаконності оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.33, ст.38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.6 ЄКПЛ, 294 КУпАП, суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 26 квітня 2024 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І.Полюхович