ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2024 року
м. Київ
справа № 148/1893/22
провадження № 51-795 км24
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої                                                 ОСОБА_1 ,
суддів                                                          ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
за участю:
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 
скаржника                                                 ОСОБА_5 ,
прокурора                                                   ОСОБА_6 
розглянула в судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 8 березня 2024 року про повернення апеляційної скарги.
Рух провадження, короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені обставини
Слідчий суддя Немирівського районного суду Вінницької області ухвалою від 11 вересня 2023 року відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_5 на  бездіяльність Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
На це рішення слідчого судді ОСОБА_5 подав апеляційні скарги, заявляючи кожного разу клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження. Вінницький апеляційний суд ухвалами від 23 січня та 1 березня 2024 року відмовив ОСОБА_5 у задоволені клопотань і відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) повернув скарги авторові. 
Надалі ОСОБА_5 4 березня 2024 року знову подав до апеляційного суду скаргу на згадане рішення слідчого судді та вкотре звернувся з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 8 березня 2024 року у задоволенні цього клопотання було відмовлено і на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК повернуто ОСОБА_5 його скаргу.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі ОСОБА_5 , заперечуючи законність ухвали від 8 березня 2024 року, просить її скасувати на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК  і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Суть доводів ОСОБА_5 зводиться до того, що вказаний суд не додержав положень статей 8, 9, 24, 111, 135, 306 КПК, оскільки належним чином не повідомив скаржника про дату та час засідання, а заявлене клопотання про поновлення процесуального строку розглянув без його участі, яка була обов`язковою. 
Учасникам судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду. Клопотань про його відкладення не надходило. 
Позиції учасників судового провадження
У суді касаційної інстанції ОСОБА_5 підтримав свою скаргу прокурор заперечив обґрунтованість вимог скаржника, просив відхилити їх і залишити без зміни  ухвалу апеляційного суду.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Згідно зі ст. 370 КПК ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.   
За положеннями частин 2, 3 ст. 395 вказаного Кодексу апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення, а якщо її постановлено  без виклику особи, то строк оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Частина 3 ст. 399 КПК визначає підстави для повернення апеляційної скарги, однією з яких є її подача після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Згідно з ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані його учасниками без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.
За приписами 1 ст. 117 КПК пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з  істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у строк, визначений законом. Такі обставини мають бути підтверджені скаржником.
Як убачається з матеріалів провадження нову апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді від 11 вересня 2023 року ОСОБА_5 подав через 6 місяців після її постановлення, а саме 4 березня 2024 року. При цьому своє клопотання про поновлення пропущеного строку оскарження він обґрунтував доводами, які вже зазначав у попередніх зверненнях і котрі апеляційний суд із наведенням мотивів визнав неспроможними в ухвалах від 23 січня та 1 березня 2024 року. Попри це нових даних, які би свідчили про поважність причин пропущення строку в поданому клопотанні не містилось. За таких обставин, перевіривши клопотання суд апеляційної інстанції  з посиланням на фактичні дані у справі дійшов ґрунтовного висновку про відсутність підстав для поновлення строку, що зумовило застосування імперативних приписів п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК і повернення  ОСОБА_5 його скарги.
Таке рішення апеляційного суду відповідає ст. 370 КПК, його ухвалено згідно з нормами права та з наведенням належних і достатніх мотивів, а посилання скаржника на протилежне  є необґрунтованим.  
Крім того, усупереч твердженням у касаційній скарзі ОСОБА_5 було належним чином повідомлено про час та дату судового засідання в апеляційній інстанції. За матеріалами провадження, Вінницький апеляційний суд 5 березня 2024 року направив повістку про виклик на 10:00 8 березня 2024 року за місцем проживання ОСОБА_5 та на зазначену останнім електронну адресу (т. 2, а.с. 18).
Отже, апеляційний суд виконав передбачені ст. 422 КПК необхідні дії, спрямовані на забезпечення участі скаржника в судовому засіданні. У цій ситуації, ураховуючи правила ч. 4 ст. 405 вказаного Кодексу, той факт, що ОСОБА_5 не прибув до суду, не може слугувати підставою для скасування оспорюваної ухвали. Відповідно до згаданої норми права неприбуття учасників провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Водночас кримінальний процесуальний закон не містить імперативної вимоги про обов`язкову участь особи в судовому засіданні на стадії вирішення питання про поновлення процесуального строку.
Така позиція корелюється і з правовим висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним в ухвалі від 19 лютого 2019 року (справа № 569/17036/18). 
З огляду на викладене не можна визнати прийнятними аргументи скаржника про недодержання апеляційним судом загальних засад, закріплених у статтях 8, 9, 24 КПК, а також положень статей 111, 135, 306 цього Кодексу, якими визначено поняття повідомлення, регламентовано порядок здійснення виклику та розгляду скарг на бездіяльність посадової особи під час досудового розслідування.   
Істотних порушень норм процесуального права, що тягнуть за собою обов`язкове скасування ухвали суду апеляційної інстанції, як про це йдеться у поданій скарзі, під час касаційного розгляду справи не встановлено. 
Тому касаційну скаргу ОСОБА_5 належить залишити без задоволення.
Керуючись статтями 433, 436, 438, 441, 442 КПК, колегія суддів
ухвалила:
ухвалу Вінницького апеляційного суду від 8 березня 2024 року залишити без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_5 - без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді: 
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                         ОСОБА_7