Справа № 372/3160/24
№ апеляційного провадження: 33/824/4252/2024
Головуючий у суді першої інстанції: Кравченко М.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
10 вересня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Крижанівська Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Обухівського районного суду Київської області від 30 липня 2024 року, винесену за результатами розгляду матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 184 КУпАП,-
 
                                                  ВСТАНОВИВ:
 
Постановою Обухівського районного суду Київської області від 30 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 181 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Посилалася на те, що при розгляді справи судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, суд не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про її ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання сина, а також про наявність будь-яких протиправних дій у день складання протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, складений відносно неї протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено суть адміністративного правопорушення, а саме не зазначено про наявність конкретних обставин, які б вказували на невиконання нею своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_2 та не вказано від виконання яких саме передбачених законодавством обов`язків вона ухилилася. Вважає, що така невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення не дає можливості визначити, які саме дії чи бездіяльність нею вчинено та в чому полягає їх протиправність. 
В судове засідання учасники не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, суд відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП вважав за можливе слухати справу за їх відсутності. 
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Приймаючи постанову про визнанняОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.  
Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.
Так, до суду був наданий протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 098216 від 01 червня 2024 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо догляду та виховання свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 24 травня 2024 року близько 09:00 год. перебував під час повітряної тривоги у бомбосховищі Академічного ліцею № 5 в АДРЕСА_1 та вчинив конфлікт з ОСОБА_3 , чим ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП (а.с. 1).
До протоколу було долучено заяву ОСОБА_4 до Обухівського РУП ГУНП в Київській області від 24 травня 2024 року, письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 01 червня 2024 року, копію паспорта ОСОБА_1 та фотокопію свідоцтва про народження ОСОБА_2 , згенеровану в мобільному застосунку «Дія»  (а.с. 2, 3, 4, 5-6, 7). 
Разом з тим, надані суду документи не могли бути достатньою підставою для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. 
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. 
У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.
Ухилення від виконання батьківських обов`язків може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.
Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Згідно з ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема,  батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Тобто, у протоколі про адміністративне правопорушення за вказаною статтею має бути вказано які саме нормативні акти порушено і якими конкретно діями особи. Відсутність чіткої вказівки на нормативний акт, який порушено та які саме дії вчинено (не вчинено), свідчить про неконкретність звинувачення особи і являється порушенням права на захист.
Разом з тим, як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 098216 від 01 червня 2024 року, при викладенні суті вчиненого адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 184 КпАП України у ньому не вказано, в чому саме полягає ухилення ОСОБА_1 від виконання обов`язків щодо виховання дитини та яким чином було здійснено відповідне ухилення і чим конкретно це підтверджено. 
Сама лише констатація у протоколі наявності конфлікту між малолітніми особами не може бути підставою для висновку про ухилення батьків від виконання їх обов`язків по вихованню дітей.
Матеріли справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 не належно займається вихованням своєї дитини.
За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, тому у суду першої інстанції не було достатніх підстав вважати, що вона вчинила правопорушення передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП.
Відповідно до положень ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова Обухівського районного суду Київської області 30 липня 2024 року – скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст. 294  КУпАП, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Обухівського районного суду Київської області від 30 липня 2024 року скасувати та закрити в провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                              Г.В. Крижанівська