ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 червня 2024 року                                                                                
м. Чернівці
справа № 721/1444/23
провадження 22-ц/822/365/24
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Половінкіної Н. Ю. 

суддів Кулянди М.І., Одинака О.О.
секретаря Факас А.В.
з участю представника позивача ОСОБА_1 
учасники справи:
позивач ОСОБА_2 
відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Клименко Роман Васильович 
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» на додаткове рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 22 лютого 2024 року, головуючий у першій інстанції Стефанко У.Д.
ВСТАНОВИВ
Описова частина

Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Григоренко А.О., у грудні 2023 року звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. про захист прав споживача та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 16 вересня 2020 року щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» грошових коштів в сумі 22207 грн 80 коп., зареєстрований в реєстрі за номером 47116. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 08 лютого 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено.
Визнано виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 16 вересня 2020 року про стягнення з  ОСОБА_2  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» грошових коштів в сумі 22207 грн 80 коп., зареєстрований в реєстрі за номером 47116 таким, що не підлягає виконанню.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» на користь держави судовий збір в сумі 1211 грн 20 коп.
Додатковим рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 22 лютого 2024 року стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13000 грн.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» в апеляційній скарзі просить додаткове рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 22 лютого 2024 року скасувати.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13000 грн є неспівмірними з реальним обсягом такої допомоги в суді першої інстанції, часом, витраченим на надання таких послуг (незначний обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду, розгляду справи за відсутності учасників справи.

Вважає, що витрати на професійну правничу допомогу за участь в судових засіданнях в суді першої інстанції не відповідають принципу співрозмірності відносно затраченого часу проведення в судових засіданнях критерію реальності таких витрат.
Посилається на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» належним чином не було повідомлено про час та місце розгляду справи, копії заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» не отримано, судом першої інстанції ухвалено додаткове рішення за відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан».
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві  ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Григоренко А.О., просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан»  залишити без задоволення.

Зазначає про виконання процесуального обов`язку з надсилання Товариству з обмеженою відповідальністю «Мілоан»  копії заяви про ухвалення додаткового рішення 12 лютого 2024 року.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» не надано обгрнутованого заперечення щодо розміру витрат на професійну правову допомогу.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Григоренко А.О., про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції, дійшов висновку про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13000 грн.

При цьому судом першої інстанції враховано характер виконаної представником роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, а також розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Водночас суд першої інстанції послався на підтвердження ОСОБА_2 понесених витрат на професійну правничу допомогу, надання у строк, визначений законом, копії договору про надання правничої допомоги від 24 березня 2022 року №24-03/22, акту приймання-передачі правничої допомоги від 09 лютого 2024 року, за яким розмір гонорару складає 13000 грн, звіт про витрачений час на надання правничої допомоги та супутніх витрат (додаток №1 до акту від 09 лютого 2024 року), не подання Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 08 лютого 2024 року позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. про захист прав споживача та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задоволено.
Визнано виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 16 вересня 2020 року про стягнення з  ОСОБА_2  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» грошових коштів в сумі 22207 грн 80 коп., зареєстрований в реєстрі за номером 47116 таким, що не підлягає виконанню.
ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Григоренко А.О., подано до суду клопотання про ухвалення додаткового рішення та долучення доказів витрат на правничу допомогу 12 лютого 2024 року.

На підставі пункту 5.1, 5.2, 5.5 договору між адвокатом Григоренко А.О. та ОСОБА_2 про надання правової допомоги від 24 березня 2022 року №24-03/22 формою винагороди адвокатом за надання правової допомоги є гонорар. 
Вартість правової допомоги за даним договором визначається згідно додатка до договору або додаткових угод до договору, що є невід`ємною частиною договору, та складає суму коштів, сплачених за цим договором замовником адвокату. Визначення суми вартості (розмір гонорару) правової допомоги за певний строк чи конкретну дію або справу здійснюється адвокатом та відображається в акті приймання-передачі правової допомоги (послуг), що складається у двох екземплярах, які направляються адвокатом замовнику. Також адвокат надає замовнику звіт з розшифруванням (переліком) правової допомоги.
При належному виконанні умов цього договору сторони підписують акт приймання-передачі правової допомоги (послуг).
Відповідно до пункту 2 додатку №4 до договору про надання правової допомоги від 24 березня 2022 року №24-03/22, укладеного адвокатом Григоренко А.О. та ОСОБА_2 07 грудня 2023 року, сторони погодили, що гонорар адвоката за надання правової допомоги згідно пункту 1 додатку становить: 2000 грн за одну годину надання правової допомоги адвокатом, тарифікація від 15 хвилин; 2500 грн за забезпечення адвокатом судового представництва замовника у суді першої інстанції або у відповідному суді апеляційної інстанції чи у суді касаційної інстанції, тарифікація від 1 години.
За наслідками надання правничої допомоги адвокатом складається звіт.
За змістом пункту 3 наведеного додатку №4 до договору про надання правової допомоги від 24 березня 2022 року №24-03/22, укладеного адвокатом Григоренко А.О. та ОСОБА_2 07 грудня 2023 року, даний додаток є невід`ємною частиною договору.
За пунктом 2, 3 акту приймання-передачі №4, складеного адвокатом Григоренко А.О. та ОСОБА_2 09 лютого 2024 року, адвокатом надана замовнику правнича допомога за договором від 24 березня 2022 року №24-03/22, розмір гонорару за надання правничої допомоги складає 13000 грн.
Перелік правничої допомоги, що була надана адвокатом, а також витрачений час для її надання вказані у звіті, який є додатком №1 до акту.
Згідно із звітом про витрачений час на надання правничої допомоги та супутніх витрат, складеного адвокатом Григоренко А.О., надано правову допомогу з підготовки та подання адвокатського запиту тривалістю 30 хв. вартістю 1000 грн, підготовки та подання позовної заяви тривалістю 3 год. вартістю 6000 грн, підготовки та подання заяви про усунення недоліків позовної заяви тривалістю 15 хв. вартістю 500 грн, підготовки та подання заяви про розгляд справи без участі позивача тривалістю 15 хв. вартістю 500 грн, підготовки та подання відповіді на відзив тривалістю 1 год. вартістю 2000 грн, підготовки та подання заяви про подання доказів витрат на правничу допомогу тривалістю 15 хв. вартістю 500 грн, підготовки та подання заяви про розгляд справи без участі позивача тривалістю 15 хв. вартістю 500 грн, підготовки та подання клопотання про долучення доказів судових витрат тривалістю 1 год. вартістю 2000 грн.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Відповідно до пункту третього частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування або зміни судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обгрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Згідно з пунктом 3 частини першої, частиною третьою статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. 
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до частин першої, другої статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.
Згідно з частинами другою, четвертою, п`ятою, шостою статті 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення (частина восьма статті 128 ЦПК України).
З матеріалів справи вбачається, що додаткове рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 22 лютого 2024 року ухвалено за відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», належним чином не повідомленого про час та місце розгляду справи.
У матеріалах справи відсутні відомості про здійснення судом першої інстанції повідомлення сторін про час та місце розгляду справи.
За таких обставин відсутні підстави вважати, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» було належним чином повідомлено про розгляд  заяви ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Григоренко А.О., про ухвалення додаткового рішення.
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.
Учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб (пункти 2, 3 частини першої статті 43 ЦПК України).
Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Таким чином, судом першої інстанції порушено право Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан»  знати про час і місце судового засідання (частина перша статті 8 ЦПК України), що є порушенням права на доступ до правосуддя та статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Віктор Назаренко проти України» від 03 жовтня 2017 року та у справі «Лазаренко та інші проти України» від 27 червня2017 року).
Всупереч вищенаведеним нормам суд першої інстанції вирішив питання про ухвалення додаткового судового рішення у справі за відсутності Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», щодо якого немає відомостей про його належне повідомлення про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим порушено його право брати участь в судових засіданнях, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Відповідно до ч.1ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно з частинами 1, 2 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини 1 статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Частинами 1, 3 статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Частинами першою четвертою статті 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Частинами першою статті 246 ЦПК України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Зі змісту статей 10 - 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
На підставі частини другої 174 ЦПК України заявами по суті справи є: позовна заява, відзив на позовну заяву (відзив), відповідь на відзив, заперечення, пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
Зі змісту частини другої статті 134 ЦПК України вбачається, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.
Зазначене положення забезпечує дотримання принципу змагальності, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених ЦПК України.
Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат.
З огляду на викладене вище відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 14 січня 2019 року у справі №927/26/18, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.
У пункті 53 додаткової постанови від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.
Також у пункті 51 зазначеної постанови зроблено висновок, що відсутність у матеріалах справи заяви про намір подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення свідчить про відсутність підстав для розгляду поданих документів.
Верховний Суд у постанові (додатковій) від 30 листопада 2022 року у справі № 728/2519/21 звертав увагу, що посилання в касаційній скарзі на розмір витрат, які сторона планує понести у зв`язку з касаційним переглядом справи, не є тотожним із заявою про намір подати докази понесення витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення у справі.
Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові (додатковій) від 14 грудня 2022 року у справі № 225/890/21.
Позовна заява ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Григоренко А.О., містить попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, що становить 39500 грн.
Встановлено, що ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Григоренко А.О., подано через систему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи заяву про намір подати докази розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду від 30 січня 2024 року.
Також ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Григоренко А.О., подано до суду клопотання про ухвалення додаткового рішення та долучення доказів витрат на правничу допомогу 12 лютого 2024 року.
Водночас до заяви  додано договір між адвокатом Григоренко А.О. та ОСОБА_2 про надання правової допомоги від 24 березня 2022 року №24-03/22; додаток №4 до договору про надання правової допомоги від 24 березня 2022 року №24-03/22, складений адвокатом Григоренко А.О. та ОСОБА_2 07 грудня 2023 року; акт приймання-передачі від 09 лютого 2024 року №4, складений адвокатом Григоренко А.О. та ОСОБА_2 ; звіт про витрачений час на надання правничої допомоги та супутніх витрат (додаток №1 до акту №4 від 09 лютого 2024 року), складений адвокатом Григоренко А.О.
Згідно із частинами третьою, четвертою, п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
В постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 (провадження № 14-16723св20) вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 цього Кодексу). 
Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» в апеляційній скарзі посилається на неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу в сумі 13000 грн з реальним обсягом такої допомоги.
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (справа "East/West Alliance Limited" проти України") від 23 січня 2014 року).
Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.
При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Разом з тим, у частині п`ятій наведеної норми визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частиною п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Особливості укладення та змісту контрактів (договорів) з адвокатами, які надають безоплатну правову допомогу, встановлюються законом, що регулює порядок надання безоплатної правової допомоги. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики (стаття 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно із статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22 ) фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
Велика Палата Верховного Суду виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).
Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.
Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
У разі встановлення адвокатом та клієнтом фіксованого розміру гонорару, детальний опис робіт під час надання професійної правничої допомоги не є обов`язковим.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19.
На підставі пункту 5.1, 5.2, 5.5 договору між адвокатом Григоренко А.О. та ОСОБА_2 про надання правової допомоги від 24 березня 2022 року №24-03/22 формою винагороди адвокатом за надання правової допомоги є гонорар. 
Вартість правової допомоги за даним договором визначається згідно додатка до договору або додаткових угод до договору, що є невід`ємною частиною договору, та складає суму коштів, сплачених за цим договором замовником адвокату. Визначення суми вартості (розмір гонорару) правової допомоги за певний строк чи конкретну дію або справу здійснюється адвокатом та відображається в акті приймання-передачі правової допомоги (послуг), що складається у двох екземплярах, які направляються адвокатом замовнику. Також адвокат надає замовнику звіт з розшифруванням (переліком) правової допомоги.
При належному виконанні умов цього договору сторони підписують акт приймання-передачі правової допомоги (послуг).
Відповідно до пункту 2 додатку №4 до договору про надання правової допомоги від 24 березня 2022 року №24-03/22, укладеного адвокатом Григоренко А.О. та ОСОБА_2 07 грудня 2023 року, сторони погодили, що гонорар адвоката за надання правової допомоги згідно пункту 1 додатку становить: 2000 грн за одну годину надання правової допомоги адвокатом, тарифікація від 15 хвилин; 2500 грн за забезпечення адвокатом судового представництва замовника у суді першої інстанції або у відповідному суді апеляційної інстанції чи у суді касаційної інстанції, тарифікація від 1 години.
За наслідками надання правничої допомоги адвокатом складається звіт.
За змістом пункту 3 наведеного додатку №4 до договору про надання правової допомоги від 24 березня 2022 року №24-03/22, укладеного адвокатом Григоренко А.О. та ОСОБА_2 07 грудня 2023 року, даний додаток є невід`ємною частиною договору.
За пунктом 2, 3 акту приймання-передачі №4, складеного адвокатом Григоренко А.О. та ОСОБА_2 09 лютого 2024 року, адвокатом надана замовнику правнича допомога за договором від 24 березня 2022 року №24-03/22, розмір гонорару за надання правничої допомоги складає 13000 грн.
Перелік правничої допомоги, що була надана адвокатом, а також витрачений час для її надання вказані у звіті, який є додатком №1 до акту.
Згідно із звітом про витрачений час на надання правничої допомоги та супутніх витрат, складеного адвокатом Григоренко А.О., надано правову допомогу з підготовки та подання адвокатського запиту тривалістю 30 хв. вартістю 1000 грн, підготовки та подання позовної заяви тривалістю 3 год. вартістю 6000 грн, підготовки та подання заяви про усунення недоліків позовної заяви тривалістю 15 хв. вартістю 500 грн, підготовки та подання заяви про розгляд справи без участі позивача тривалістю 15 хв. вартістю 500 грн, підготовки та подання відповіді на відзив тривалістю 1 год. вартістю 2000 грн, підготовки та подання заяви про подання доказів витрат на правничу допомогу тривалістю 15 хв. вартістю 500 грн, підготовки та подання заяви про розгляд справи без участі позивача тривалістю 15 хв. вартістю 500 грн, підготовки та подання клопотання про долучення доказів судових витрат тривалістю 1 год. вартістю 2000 грн.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає доведеним факт понесення ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу.
Так, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 цього Кодексу).
Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19.
На підставі пункту 1, 2 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові на позивача.
З огляду на задоволення позову ОСОБА_2 судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан».
Ураховуючи складність справи та виконаних адвокатом Григоренко А.О. робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, що становить 6 годин 30 хвилин, обсяг наданих послуг та виконаних робіт (складання позовної заяви, відповіді на відзив, адвокатського запиту,  заяв про усунення недоліків позовної заяви, про розгляд справи за відсутності позивача, про подання доказів витрат на правничу допомогу, про долучення доказів), нетривалість розгляду справи, реальність надання адвокатських послуг (їх дійсності та необхідності), виходячи з конкретних обставин справи, зокрема, предмет позову визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 16 вересня 2020 року про стягнення з  ОСОБА_2  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» грошових коштів в сумі 22207 грн 80 коп. таким, що не підлягає виконанню, а також твердження Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» щодо неспівмірності заявлених вимог, колегія суддів вважає, що підлягають відшкодуванню ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на наведене додаткове рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 22 лютого 2024 року підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України.
Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» задовольнити частково.
Додаткове рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 22 лютого 2024 року скасувати.
Заяву ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Григоренко Андрій Олександрович, про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 8000 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Дата складання повного судового рішення 14 червня 2024 року.

Головуючий  Н. Ю. Половінкіна
Судді  М. І. Кулянда
О. О. Одинак