П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
10 червня 2024 року                                                                                      м. Київ
 
Справа №754/2049/24
Апеляційне провадження №33/824/2066/2024
 
Київський апеляційний суд в складі судді Соколової В.В., за участі секретаря Бевзи А.М., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 08 березня 2024 року за матеріалами, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, 
 
В С Т А Н О В И В
 
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №730698 від 25 січня 2024 року, 25 січня 2024 року о 09 год 43 хв. в м. Києві по вул. Каштанова, 9-А, на парковці, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Renault Clio, д.н.з. НОМЕР_1 , не впевнилась в безпечності, рухаючись заднім ходом, скоїла наїзд на припаркований позаду автомобіль Renault Scenic, д.н.з. НОМЕР_2 (власник ОСОБА_2 ). При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій порушив вимоги п. 10.9 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
 
Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 08 березня 2024 року визнано ОСОБА_1 ,  винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850,00 грн).
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.
Постанова суду мотивована тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, схемою дорожньо-транспортної пригоди, письмовими поясненнями. 
 
Не погодилась із вказаною постановою ОСОБА_1 , нею подана апеляційна скарга, в якій вона вказує на те, що вона здаючи задніх ходом подряпала автомобіль Renault Scenic, д.н.з. НОМЕР_2 (власник ОСОБА_2 ) на парковці за адресою м. Київ, вул. Каштанова.  Зазначає, що вони з ОСОБА_2 хотіли складати європротокол, однак працівники поліції в категоричній формі заявили, що немає сенсу складати європротокол, обмеживши тим самим реалізацію їх прав. Також вказує на те, що працівники поліції натякали на необхідність сплатити нею коштів за не притягнення її до адміністративної відповідальності, однак вона відмовилась, після чого на неї було складено протокол. Однак, суд першої інстанції не включив це до постанови та не взяв до уваги при винесенні оскаржуваної постанови, хоча вона вказувала на це в клопотанні про закриття справи по малозначності. 
Зазначає, що ОСОБА_2 отримав виплату від страхової компанії та жодних претензій до неї не має, та не заперечує щодо звільнення її від відповідальності  у зв`язку з малозначністю, а тому просить звільнити її від адміністративної відповідальності та обмежитись попередженням і скасувати постанову суду першої інстанції, адже до адміністративної відповідальності вона притягається вперше та щиро кається у вчиненому діянні.
На підставі викладеного, просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити. 
 
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просила її задовольнити.
 
Перевіряючи обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
 
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
З аналізу ст.ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.
Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. 
Відповідно до п. 10.9 ПДР України під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
 
Судом встановлено, що 25 січня 2024 року о 09 год 43 хв. в м. Києві по вул. Каштанова, 9-А, на парковці, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Renault Clio, д.н.з. НОМЕР_1 , не впевнилась в безпечності, рухаючись заднім ходом, скоїла наїзд на припаркований позаду автомобіль Renault Scenic, д.н.з. НОМЕР_2 (власник ОСОБА_2 ). При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій порушив вимоги п. 10.9 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
Зазначені обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення ААД №730698 від 25 січня 2024 року /а.с. 2/; схемою місця ДТП,  на якій зображено місце зіткнення (удару) транспортних засобів (№3), розташування транспортного засобу Renault Scenic, д.н.з. НОМЕР_2 відносно проїжджої частини (№1) та транспортного засобу Renault Clio, д.н.з. НОМЕР_1 (№2). Також зазначено стан покриття проїжджої частини, як мокре, відсутність горизонтальної розмітки проїжджої частини, а також відсутність дорожніх знаків пріоритету як на головній так і на другорядній дорозі. Зазначено, що автомобіль Renault Scenic, д.н.з. НОМЕР_2 отримав наступні пошкодження: передній бампер, а автомобіль Renault Clio, д.н.з. НОМЕР_1 : задній бампер /а.с. 3/.
В письмових поясненнях ОСОБА_2 вказав на те, що  24 січня 2024 року він припаркував машину на загальній парковці. 25 січня 2024 року о 9:44 год подзвонив телефон, бо спрацювала сигналізація. Пішов перевірити, та побачив, що його машина пошкоджена (подряпини на передньому бампері). Власник іншої машини у цей час був поруч і вже викликав поліцію. Машина цього власника була на місці і від`їхала тільки на 0,5 м /а.с. 4/.
ОСОБА_1   в своїх поясненнях вказала на те, що 25 січня 2024 о 9:43 вона, керуючи автомобілем Renault Clio, д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Каштанова, 9-А, здаючи заднім ходом, легенько зачепила (поцарапала) заднім бампером передній  бампер машини Renault, д.н.з. д.н.з. НОМЕР_2 , на парковці /а.с. 5/.
Виходячи із встановлених обставин події ДТП, яка мала місце 25 січня 2024 року вбачається, що саме невиконання водієм ОСОБА_1 п.10.9 ПДР України знаходиться у прямому причинному зв`язку з ДТП та наслідками, що настали  у виді пошкодження транспортних засобів, оскільки саме водій ОСОБА_1 під час руху транспортного засобу заднім ходом повинна була переконатись, що це не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху, в даному випадку водію ОСОБА_2 .
 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить звільнити її від адміністративної відповідальності та закрити провадження за малозначністю, посилаючись на  її тяжкий майновий стан, який обумовлюється відсутністю доходу, оскільки вона є студенткою з іншого міста, а також на те, що до адміністративної відповідальності вона притягається вперше та щиро кається у вчиненому діянні.
 
Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Положення ст. 33 КУпАП передбачають, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить самого поняття малозначності та покладає це на розсуд суду при оцінці обставин провини й особи порушника, як і не передбачає обов'язковості звільнення від адміністративної відповідальності за всі малозначні правопорушення, а передбачає тільки право суду ухвалити таке рішення.
За приписами і ст. 124 КУАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
При цьому, у примітці до ст. 124 КУпАП зазначено, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
 
Виходячи з вище викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю відсутні, оскільки санкція ст. 124 КУпАП не передбачає стягнення у виді попередження чи штрафу у мінімальному розмірі, що становить 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (51 грн) та ОСОБА_1 не довела, що розмір завданої шкоди є меншим, ніж сума штрафу (850,00 грн).
Також з матеріалів справи не вбачається, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому підстави для звільнення ОСОБА_1   від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, відсутні.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 хотіли скласти європротокол, однак поліцейські їм не дали цього зробити, обмеживши тим самим реалізацію їх прав, що призвело до складання на ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки вказані твердження не підтверджуються жодними доказами. Крім того, суд розглядає справу про адміністративне правопорушення в межах протоколу складеного на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.  
Таким чином, апеляційний суд вважає, що оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини ДТП і дійшов обґрунтованого висновку про те, ОСОБА_1 допустила порушення вимог п. 10.9  ПДР України, що призвело до даної ДТП. 
 
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою судом першої інстанції постановою, однак висновків суду не спростовують.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова Деснянського районного суду м. Києва від 08 березня 2024 року стосовно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою. Підстави для її скасування та закриття провадження у справі, про що заявляються вимоги в апеляційній скарзі, відсутні.
Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,
 
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 08 березня 2024 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення, оскарженню не підлягає.
 
Суддя:                                                                                                     Соколова В.В.