ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України
19 червня 2024 року
м. Харків
справа № 638/3779/15
провадження № 22-ц/818/2180/24 
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого - Пилипчук Н.П.,
суддів колегії - Маміної О.В. Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря - Львової С.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харків цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про поворот виконання рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором відступлення права вимоги, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2024 року, постановлену суддею Рибальченко Л.М.,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про поворот виконання рішення, в якій з урахуванням уточнень просить: стягнути на її користь суму коштів від реалізації майна в сумі 407350,60 грн., а саме: з ОСОБА_2 347779,54 грн. (стягнення боргу); з Державної судової адміністрації України 3477,80 грн. (стягнення судового збору); з Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) - 35725,73 грн.; з ДП «Сетам» - 20367,53 грн. (сума утримана від ціни продажу за проведення торгів); 205048,08 грн. (інфляційне збільшення); 48279,42 грн. (штрафні санкції).
В обґрунтування заяви зазначає, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2016 року було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення боргу з ОСОБА_1 за договором відступлення права вимоги (цесії) в розмірі 423549 грн., 119017,26 грн. інфляційних втрат за період з 15 листопада 2013 року до 28 лютого 2015 року, три проценти річних за період з 15 листопада 2013 року до 31 грудня 2015 року в розмірі 26909,87 грн. на користь держави 6890 грн. судового збору. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 22 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції змінено в частині стягнення трьох процентів річних за період з 15 листопада 2013 року до 31 грудня 2015 року та інфляційні витрати за період з 15 листопада 2013 року до 28 лютого 2015 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 три проценти річних за період з 15 листопада 2013 року до 24 лютого 2015 року у розмірі 16118,08 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 інфляційні втрати за період з 15 листопада 2013 року до 24 лютого 2015 року в розмірі 5311,53 грн. В іншій частині рішення залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 20 листопада 2019 року було частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 подану її представником ОСОБА_4 рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2016 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 22 лютого 2017 року скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором відступлення права вимоги закрито. Заявник зазначає, що на день прийняття рішення Верховним Судом, рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції було виконано шляхом продажу з електронних торгів її квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Квартиру було виставлено на продажу Шевченківським ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області та продано за ціною 407350,60 грн., що підтверджується протоколом № 284412 проведення електронних торгів та листом ДП «Сетам» про здійснення повного розрахунку. Також за даними зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 18 квітня 2017 року з ОСОБА_1 було стягнуто на користь ОСОБА_2 347779,54 грн. боргу; Державної судової адміністрації України 3477,80 грн. судового збору; Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) - 35725,73 грн. (виконавчого збору та витрат на виконавче провадження). Утримано від продажу майна ДП «Сетам» - 20367,53 грн.
Також, заявник зазначає, що заява про поворот виконання рішення подана в межах річного строку з дати набрання чинності Постанови колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 638/3779/15-ц (провадження № 61-20759св18), то саме з 20 листопада 2019 року застосовуються і міри відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, зокрема, щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, у зв`язку з чим, в порядку виконання рішення підлягає стягненню 205048,08 грн. - інфляційне збільшення та 48279,42 грн. - штрафні санкції.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2024 року заяву заяву  ОСОБА_1 про поворот виконання рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором відступлення права вимоги - задоволено частково. Допущено поворот виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2016 року, яке було змінено рішенням Апеляційного суду Харківської області від 22 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором відступлення права вимоги. Стягнуто з з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1  грошові кошти у сумі 347779 (триста сорок сім тисяч сімсот сімдесят дев`ять) 54 коп. Стягнуто з Державного бюджету України на користь  ОСОБА_1  в порядку повороту виконання судового рішення, грошові кошти в розмірі 3477 (три тисячі чотириста сімдесят сім) грн. 80 коп.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5   ІНФОРМАЦІЯ_1 , про стягнення коштів.  ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідачка  ОСОБА_5  померла, тобто до звернення ОСОБА_2  до суду із зазначеним позовом. 06 квітня 2015 року Дзержинським районним судом було зупинено провадження до прийняття правонаступником спадщини, після померлої  ОСОБА_5 . 
Після вступу правонаступниці ОСОБА_1 до участі у справі, Дзержинський районний суд м. Харкова постановив рішення від 17.08.2016 року, яким частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 , стягнуто з ОСОБА_1 за договором відступлення права вимоги (цесії) борг в розмірі 423549,00 грн., 119017,26 грн. інфляційні втрати за період з 15.11.2023 року до 28.02.2015 року, три проценти річних за період з 15.11.2023 року до 31.12.2015 в розмірі 26909,87 грн. судовий збір на користь держави 6890,00 грн.
Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 22.02.2017 року рішення суду першої інстанції змінено в частині стягнення трьох відсотків річних за період з 15.11.2013 року по 31.12.2015 року та інфляційних втрат за період з 15.11.2013 року по 28.02.2015 року.
Постановою Верховного Суду від 20.11.2019 було частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 .. Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 17.08.2016 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 22.02.2017 року скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором відступлення права вимоги закрито.
У даній постанові колегія зазначила, що виходячи з проаналізованих норм слідує, що ОСОБА_5 не набула статусу сторони у справі, оскільки померла до моменту подачі позову. Крім того, оскільки суд мав би одразу закрити провадження, посилаючись на п.6 ч.1 ст.205 ЦПК України, правовий статус ОСОБА_1 в цій справі також не визначений, так як питання правонаступництва не повинно було вирішуватися при розгляді даної справи.
Зазначає, що цивільний процесуальний закон наділяє правом подати заяву про поворот виконання рішення саме відповідача. Оскільки ОСОБА_1 не повинна була в межах розгляду позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором відступлення права вимоги (цесії), згідно приписів Постанови Верховного Суду від 20.11.2019 року у справі №638/3779/15-ц набувати процесуальний статус відповідача, то й звідси у неї відсутнє право на звернення до суду з заявою про поворот виконання рішення, оскільки питання повороту виконання рішення регулюється нормами процесуального права.
Сторона позивача вважає, що судом не вірно було встановлено характер відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , оскільки Постановою Верховного Суду було визначено, що ОСОБА_1 не може бути відповідачем по справі, то остання мала звернутися з позовом в порядку стягнення безпідставно набутих коштів.
Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надала до суду апеляційної інстанції клопотання про відкладення розгляду справи, в обґрунтування якого зазначила, що зайнята в іншому судовому засіданні Київського районного суду м. Полтави.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Крім того, як вбачається з наданої ОСОБА_3 судової повістки, справа призначена Київським районним судом м. Полтави на 19.06.2024 року на 10.00 год., справа, яка розглядається судом апеляційної інстанції призначена на 14.30 год на 19.06.2024 року, отже у представника ОСОБА_2 була можливість прийняти участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції особисто або в режимі відеоконференції.
В свою чергу, явка сторони в судове засідання є суб`єктивним процесуальним правом, і як кожне суб`єктивне право це гарантовані законом вид і міра можливої або дозволеної поведінки особи і реалізація суб`єктивного права залежить від розсуду, бажання і волі уповноваженої особи.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що зазначені причини неявки представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 не є поважними, а тому вважає за можливе розглянути справу без участі представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 .
У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно  ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи частково заяву суд першої інстанції виходив із того, що стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відбулось на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2016 року, яке було змінено рішенням Апеляційного суду Харківської області від 22 лютого 2017 року шляхом реалізації її майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та вказані рішення були скасовані постановою Верховного Суду від 20 листопада 2019 року, то вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 на її користь грошових коштів у розмірі 347779,54 грн. (сума, яка була перерахована на рахунок ОСОБА_2 від продажу квартири ОСОБА_1 ) та стягнення витрат зі сплати судового збору у розмірі 3477,80 грн. шляхом повороту виконання рішення суду є обґрунтованими. Також зазначав, що сума стягнена від реалізації майна ОСОБА_1 на користь ДП "Сетам" та Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відноситься до витрат виконавчого провадження та може бути стягнута за результатами розгляду відповідної заяви ОСОБА_1 в порядку адміністративного судочинства.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (правонаступника після смерті ОСОБА_5 ) про стягнення боргу за договором відступлення права вимоги (цесії)   в сумі 423 549,00 гривень, стягнення суми інфляційних втрат за період з 01.06.2012 року по 28.02.2015 року, стягнення 3% річних за користування чужими грошовими коштами за період з 01.01.2012 року по 23.11.2015 року в загальній сумі 608 424,03 грн. визнано частково обґрунтованими та задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором відступлення права вимоги (цесії) в сумі 423 549 грн., стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму інфляційних втрат за період з 15.11.2013 року по 28.02.2015 року в сумі 119 017,26 грн., стягнути   з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3% річних за користування чужими грошовими коштами за період з 15.11.2013 року по 31.12.2015 року в сумі 26 909,87 грн., всього стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу 569 476,13 грн., стягнути з ОСОБА_1 на користь Держави Україна судовий збір в сумі 6890 грн. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.
Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 22 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2016 року змінено в частині стягнення трьох відсотків річних за період з 15 листопада 2013 року по 31 грудня 2015 року та інфляційних втрат за період з 15 листопада 2013 року по 28 лютого 2015 року. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 три відсотки річних за період з 15 листопада 2013 року по 24 лютого 2015 року в розмірі 16 118,07 грн. та інфляційні втрати за період з 15 листопада 2013 року по 24 лютого 2015 року в розмірі 91 486,58 грн., стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 5 311,53 грн.
Постановою Верховного Суду від 20 листопада 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_4 задоволено частково. Постановлено рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 17 серпня 2016 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 22 лютого 2017 року скасувати. Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором відступлення права вимоги закрити.
Відповідно до копії акту державного виконавця про проведені електронні торги від 29 вересня 2017 року, державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харків ГТУЮ у Харківській області Кунєвою М.І., при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_6 з виконання трьох виконавчих листів № 638/3779/15-ц від 22.03.2017 року, виданих Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу у розмірі 531 153,65 грн., виконавчого листа № 638/3779/15-ц від 21 березня 2017 року, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в сумі 5311,53 грн. звернуто стягнення на наступне нерухоме майно: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , згідно протоколу 284412 від 11 вересня 2017 року торги по лоту 235173 (квартира за адресою: АДРЕСА_1 ) відбулись. Вказана квартира належить ОСОБА_1 Ціна продажу - 407350,60 грн.
Відповідно до копій платіжних доручень, які були надані начальником Шевченківського відділу ДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на адвокатський запит представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , Шевченківським ВДВС м. Харків ГТУЮ було перераховано: ОСОБА_2 - 277324,04 грн. (платіжне доручення № 3485, призначення платежу: пер. кошт. Ст. з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 зг. в/д № 638/3779/15-ц за НОМЕР_5. Без ПДВ); УДКСУ у Шевченківському районі м. Харкова - 27732,40 грн. (платіжне доручення № 3487, призначення платежу: пер. вик. Збору з ОСОБА_1 на підставі ДВ за ВП НОМЕР_5. Без ПДВ); Головне територіальне управління юстиції - 150 грн. (платіжне доручення № 3488 , призначення платежу: ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Х/обл, компен витрат ВП стяг з ОСОБА_1 за ВСП згідно розп № НОМЕР_5 Без ПДВ); ОСОБА_2 - 59901,99 грн. (платіжне доручення № 3492, призначення платежу: пер. кошт ст. з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , зг в/д № 638/3779/15-ц за ВП НОМЕР_2 Без ПДВ); УДКСУ у Шевченківському районі м. Харкова - 5990,20 грн. (платіжне доручення № 3493, призначення платежу: пер вик збору ст. з ОСОБА_1 на підставі постанови ДВ за ВП НОМЕР_2 Без ПДВ); Головне територіальне управління юстиції - 150 грн. (платіжне доручення № 3494, призначення платежу: ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Х/обл, компен витрат ВП стяг з ОСОБА_1 за АСВП згідно розп № НОМЕР_2 Без ПДВ); ОСОБА_2 - 10553,51 грн. (платіжне доручення № 3489, призначення платежу: пер кошт ст. з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , зг в/д № 638/3779/15-ц за НОМЕР_3 Без ПДВ); УДКСУ у Шевченківському районі м. Харкова - 1055,35 грн. (платіжне доручення № 3490, призначення платежу: пер вик збору ст з ОСОБА_1 на підставі постанови ДВ за НОМЕР_3); Головне територіальне управління юстиції (платіжне доручення № 3491, призначення платежу: ВДВС міста Харків ГТУЮ у Х/обл, компен витрат ВП стяг з ОСОБА_1 за ВСП згідно розп № НОМЕР_3 Без ПДВ); Державна судова адміністрація України - 3477,80 грн. (платіжне доручення № 3495, призначення платежу: ст. з ОСОБА_1 на кор. Держави, зг в/д № 638/3779/15-ц за ВП НОМЕР_4 Без ПДВ); УДКСУ у Шевченківському районі м. Харкова - 347,78 грн. (платіжне доручення № 3496, призначення платежу: пер. вик збору ст. з ОСОБА_6 на підставі постанови ДВ за ВП НОМЕР_4 Без ПДВ); Головне територіальне управління юстиції - 150 грн.( платіжне доручення №3497, призначення платежу: ВДВС міста Харкова ГТУЮ у Х/обл, компен витрат ВП стяг з ОСОБА_1 за АСВП згідно розп № НОМЕР_4 Без ПДВ).
Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом (частина перша статті 446 ЦПК України).
Отже, поворот виконання рішення, якщо цього вимагає відповідач, можливий у будь-якому випадку, незалежно від того, в якому порядку (апеляційному, касаційному чи за нововиявленими обставинами) скасовано судове рішення.
Поворот виконання рішення полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.
Тому суди на забезпечення такої гарантії відновлення прав учасників процесу, як поворот виконання рішення мають задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнені кошти за скасованим судовим рішенням у разі відсутності обмежень, установлених законом.
Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.
Поворот виконання рішення представляє собою повернення стягувачем боржнику всього, що ним було отримано за скасованим згодом рішенням з метою відшкодування боржнику збитків, завданих виконанням рішення. Отже, поворот виконання є процесуальною формою поновлення судом порушених прав боржника, що забезпечує можливість зворотного стягнення зі стягувача всього безпідставно отриманого ним за скасованим рішенням. З іншого боку, поворот виконання рішення є самостійним засобом захисту прав сторін, який повинен здійснюватися шляхом подання заяви про поворот виконання. Необхідність у повороті виконання судового рішення і поверненні сторін у первісне становище виникає тоді, коли рішення виконане, але згодом скасоване судом апеляційної чи касаційної інстанції, якщо цей суд закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року №13-рп/2011 поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових право особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
Згідно статті 444 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.
За змістом наведених вище норм, поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі, чи у разі закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду.
Поворот виконання пов`язаний із цілим рядом юридичних фактів: скасування раніше ухваленого і виконаного рішення, яке набрало законної сили; набранням новим судовим рішенням законної сили (рішенням про повну або часткову відмову у задоволенні позову, ухвалою про залишення позову без розгляду або закриття провадження у справі); вказівка на поворот виконання у новому судовому рішенні.
Замість скасованого рішення приймається нове, яке за своїм змістом протилежне первісному, у зв`язку з чим боржник має право вимагати відновлення первісного положення і повернення йому того, що було передано стягувачеві. Це є реакцією на ситуацію щодо захисту порушеного, оспореного чи невизнаного права.
Із вищезазначеного суд робить висновок, що інститут повороту виконання рішення суду насамперед необхідний та регулює відносини, у разі якщо в інший спосіб неможливо повернути в попередній стан правовідносини, які були вирішені скасованим судовим рішенням.
Застосовуючи поворот виконання рішення суду суд повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнуте з нього за скасованим рішенням суду.
Поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності таких умов: 1) щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші; 2) щоб виконане рішення було скасовано вищестоящим судом повністю чи змінено із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі. В усіх інших випадках розгляд питань про повернення стягненого в порядку цивільного судочинства відбуватися не може (постанова Верховного Суду від 28 січня 2018 року у справі №203/2612/13-ц).
Отже, поворот виконання рішення суду, як спосіб захисту майнових прав боржника (відповідача), передбачає повернення йому стягувачем (позивачем) лише тих грошових коштів, які були ним безпосередньо одержані за скасованим в подальшому рішенням суду.
З матеріалів даної справи вбачається, що стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відбулось на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2016 року, яке було змінено рішенням Апеляційного суду Харківської області від 22 лютого 2017 року шляхом реалізації її майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та вказані рішення були скасовані постановою Верховного Суду від 20 листопада 2019 року, тому наявні правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 на її користь грошових коштів у розмірі 347779,54 грн. (сума, яка була перерахована на рахунок ОСОБА_2 від продажу квартири ОСОБА_1 ) та стягнення витрат зі сплати судового збору у розмірі 3477,80 грн., доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.
Доводи ОСОБА_2 про те, що правовий статус ОСОБА_1 в цій справі не визначений, так як питання правонаступництва не повинно було вирішуватися при розгляді даної справи не спростовує висновків суду, оскільки судовим рішенням, про поворот виконання якого заявляє ОСОБА_1 , саме з неї було стягнуто кошти, які мають бути повернуті їй саме в порядку повороту виконання рішення, яке скасоване.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, які судом правильно застосовані.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення судом першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги позивача цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Керуючись ст.ст.376, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 - залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2024 року - залишити без змін.
Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено 28 червня 2024 року.

Головуючий -                                                                Н.П. Пилипчук

Судді -                                                                О.В. Маміна

                                                                       О.Ю. Тичкова