П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ 
01 серпня 2024 року
м. Київ
справа № 648/3419/21
провадження № 51-1531км24
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого судді                                ОСОБА_1 ,
суддів                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,  
за участю:
секретаря судового засідання                     ОСОБА_4 ,
прокурора                                                ОСОБА_5 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 26 грудня 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021232080000654, за обвинуваченням 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Надеждівки, Білозерського району, Херсонської області, жителя АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 Кримінального кодексу України (далі - КК). 
Зміст оскаржених судових рішень і обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій 
1. 29 грудня 2021 року Білозерський районний суд Херсонської області:
-     визнав винуватим та засудив ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 389 КК до покарання у виді арешту на строк 5 місяців;
-     на підставі ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків частково приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 15 квітня 2021 року та остаточно визначив ОСОБА_6 покарання у виді арешту на строк 6 місяців.  
Вироком установлено, що ОСОБА_6 , будучи засудженим вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 15 квітня 2021 року за ч. 1 ст. 125 КК до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин, з 09 червня 2021 року по 30 червня 2021 року умисно ухилявся від відбування зазначеного покарання. 
2. 26 грудня 2023 року Херсонський апеляційний суд задовольнив апеляційну скаргу прокурора, вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 змінив так:
-     постановив вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 389 КК до покарання у виді арешту на строк 5 місяців;
-     на підставі ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків частково приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 15 квітня 2021 року та остаточно визначив ОСОБА_6 покарання у виді арешту на строк 5 місяців 23 дні. У решті вирок залишив без змін. 
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
3. У касаційній скарзі прокурор заявив вимогу про зміну ухвали апеляційного суду та призначення ОСОБА_6 остаточного покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК у виді арешту на строк 5 місяців 20 днів. 
4. На обґрунтування своєї вимоги зазначає, що апеляційний суд, порушуючи приписи ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), під час розгляду справи призначив ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків більш суворе, ніж просив прокурор, тобто вийшов за межі його апеляційних вимог, погіршивши становище засудженого.
Позиції учасників судового провадження
5. Прокурор підтримав доводи касаційної  скарги. 
Мотиви Суду
6. Згідно зі ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. 
7. За правиламич. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
8. У цій справі ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК.
9.    Оскільки обвинувачений не оспорював встановлені під час дізнання обставини і був згоден з розглядом обвинувального акта, який надійшов до місцевого суду з клопотанням про його розгляд у спрощеному порядку, місцевий суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення останнім кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження (ч. 2 ст. 381 КПК).
10. Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 389 КК, з якою погодився і суд апеляційної інстанції, є правильною і прокурор у касаційній скарзі її під сумнів не ставить.  
11. Водночас, перевіряючи ухвалу апеляційного суду в межах касаційних вимог сторони обвинувачення, колегія суддів дійшла таких висновків.
12. Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення судів першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого (частини 1, 2 ст. 404 КПК). 
13. Проте апеляційний суд зазначених вимог закону не дотримався.
14. У справі, що розглядається, місцевий суд, визнавши ОСОБА_6 винуватим за ч. 2 ст. 389 КК, обрав йому за цим законом захід примусу у виді арешту на строк  5  місяців. На підставі ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 15 квітня 2021 року та остаточно визначив ОСОБА_6 захід примусу у виді арешту на строк 6 місяців.
15. Не погодившись з вироком місцевого суду в частині визначення ОСОБА_6 остаточного покарання за сукупністю вироків, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій звернув увагу на порушення місцевим судом приписів статей 72, 71 КК. Просив вирок змінити, на підставі статті 71 КК до покарання, призначеного судом, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 15 квітня 2021 року та остаточно визначити засудженому захід примусу у виді 5 місяців 20 днів арешту.
16. Апеляційний суд, визнавши слушними доводи прокурора, правильно зазначив в ухвалі про те, що на момент ухвалення вироку в цій справі невідбута ОСОБА_6 частина покарання за попереднім вироком становила 184 години громадських робіт, що за приписами ст. 72 КК відповідає 23 дням арешту. 
17. Отже, призначене ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків не може перевищувати 5 місяців 23 дні арешту, що не було враховано місцевим судом.  
18. Разом із тим, змінюючи вирок місцевого суду та обираючи засудженому захід примусу на підставі ст. 71 КК, суд апеляційної інстанції вийшов за межі апеляційних вимог прокурора, чим погіршив становище ОСОБА_6 . 
19.  Апеляційний суд в резолютивній частині ухвали хоча й зазначив про часткове приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком від 15 квітня 2021 року, проте остаточне покарання ОСОБА_6 визначив у  виді арешту на строк 5 місяців 23 дні, повністю приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком.  
20. Ураховуючи, що апеляційний розгляд здійснено з порушенням приписів частин 1, 2 ст. 404 КПК, ухвала апеляційного суду підлягає зміні, а касаційна скарга прокурора - задоволенню.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд 
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, задовольнити.
Ухвалу Херсонського апеляційного суду від 26 грудня 2023 року щодо ОСОБА_6 змінити.
Вважати засудженим ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 389 КК до покарання у виді арешту на строк 5 місяців.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 15 квітня 2021 року та остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді арешту на строк 5 місяців 20 днів.
У решті ухвалу апеляційного суду залишити без зміни.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                  ОСОБА_3