ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2024 року 
м. Київ
справа №640/30438/20
адміністративне провадження № К/990/4551/23
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,
суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,
розглянув у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу №640/30438/20
за позовом ОСОБА_1 
до приватного виконавця Київського міського виконавчого округу Мілоцького Олега Леонідовича
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович,
про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії
за касаційною скаргою представника приватного виконавця Київського міського виконавчого округу ОСОБА_2 - адвоката Жукова Дмитра Олександровича
на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2023 року (головуючий суддя: Ключкович В.Ю., судді: Беспалов О.О., Грибан І.О.). 
УСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2022 року ОСОБА_1 пред`явив позов до приватного виконавця Київського міського виконавчого округу Мілоцького Олега Леонідовича, з участю третіх осіб: товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, у якому просив суд:
- визнати протиправними та скасувати постанови приватного виконавця про стягнення основної винагороди, про стягнення витрат на проведення виконавчих дій, про арешт коштів боржника; 
- визнати протиправними дії про арешт коштів платника податків ФОП ОСОБА_1 та зняти арешт коштів на рахунку платника податків ФОП ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького О.Л. перебуває виконавче провадження НОМЕР_1 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В. №4778 від 23 жовтня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості в розмірі: 1127077,56 грн.
У цьому контексті ОСОБА_1 стверджував, що оскаржені постанови протиправно не були направлені на його адресу, чим порушено вимоги статті 28 Закону України «Про виконавче провадження». Також позивач доводив, що приватний виконавець, не вчинивши жодних виконавчих дій, наперед стягнув із нього основну винагороду та витрати на проведення виконавчих дій. Крім цього, зазначав, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 18 квітня 2022 року у справі №761/40776/20 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №4778 від 23 жовтня 2020 року.
ІІ. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2022 року позов задоволено частково:
- визнано протиправною і скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького О.В. від 25 листопада 2020 року ВП НОМЕР_1 про стягнення з боржника основної винагороди у сумі: 112707,75 грн;
- визнано протиправною і скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького О.В. від 25 листопада 2020 року ВП НОМЕР_1 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі: 275 грн;
- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із цим рішенням, приватний виконавець Мілоцький О.Л. подав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2022 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову. Також відповідач просить стягнути на його користь витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги та правової допомоги у розмірі: 10000 грн.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року задоволено апеляційну скаргу приватного виконавця Київського міського виконавчого округу Мілоцького О.Л., скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2022 року в частині задоволення позовних вимог та у цій частині ухвалено нове про відмову у задоволенні позову. У іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2022 року залишено без змін.
Надалі приватний виконавець Мілоцький О.Л. подав до Шостого апеляційного адміністративного суду заяву про ухвалення у справі додаткового рішення, яким просив вирішити питання розподілу судових витрат, а саме: стягнути з позивача понесені в суді апеляційної інстанції судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі: 15300 грн та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі: 1354,80 грн.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви про ухвалення додаткової постанови.
Апеляційний суд виснував, що приватний виконавець уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень та в розумінні пункту 7 частини першої статті 4 КАС України підпадає під поняття «суб`єкт владних повноважень», тому відсутні підстави для стягнення судових витрат з позивача на користь відповідача.
ІІІ. Короткий зміст касаційної скарги
У лютому 2023 року представник ОСОБА_2 - адвокат Жуков Д.О. подав касаційну скаргу до Верховного Суду, у якій просить скасувати ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2023 року, задовольнити заяву про стягнення судових витрат, стягнути на його користь з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі: 15300 грн та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі: 1354,80 грн.
Обґрунтовуючи касаційну скаргу, скаржник покликається на порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права, порушення його прав на правову допомогу й принцип рівності перед законом і судом.
Позиція скаржника полягає в тому, що суд апеляційної інстанції помилково ототожнив його з суб`єктом владних повноважень, внаслідок чого необґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл понесених ним судових витрат. 
Також скаржник вважає, що в питанні відшкодування витрат приватного виконавця наявна виключна правова проблема, тому просить розглянути питання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
ІV. Короткий зміст відзивів
Позивач ОСОБА_1 у відзиві просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржену ухвалу залишити без змін. На обґрунтування своєї позиції зазначив, що суд апеляційної інстанції ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення.
Третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» - не подало відзиву на касаційну скаргу, копію ухвали про відкриття касаційного провадження отримало 17 березня 2023 року.
Третя особа - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. - не подав відзивів на касаційну скаргу, копія ухвали про відкриття касаційного провадження доставлена до його електронного кабінету 14 березня 2023 року.
V. Мотиви Верховного Суду
Верховний Суд, перевіряючи правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального й  процесуального права, а також надаючи оцінку аргументам учасників справи, виходить з такого.
Згідно з приписами частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до норм частини четвертої, п`ятої статті 252 КАС України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Згідно з частиною першою статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до частини першої, третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно з частинами першою, другою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Абзац 1 частини першої статті 139 КАС України встановлює, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Пункт 7 частини першої статті 4 КАС України (у редакції станом на момент прийняття оскарженої постанови) визначав, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Стаття 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачає, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.
Приписи статті 16 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлюють, що приватним виконавцем може бути громадянин України, уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, встановленому законом. Приватний виконавець є суб`єктом незалежної професійної діяльності.
Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 15 липня 2021 року у справі №380/9335/20 указав, що в силу положень статті 16 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець є особою, уповноваженою державою на примусове виконання рішень, тобто є суб`єктом владних повноважень, на дії якої поширюються вимоги, встановлені статтею 2 КАС України.
Отже, факти справи та системний і цільовий способи тлумачення викладених норм пункту 7 частини першої статті 4 КАС України у взаємозв`язку з приписами статей 1, 16 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» дають Суду підстави дійти висновку, що у цій адміністративній справі приватний виконавець Мілоцький О.Л. є суб`єктом владних повноважень.
Водночас витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, приватний виконавець Мілоцький О.Л. не поніс.
За таких обставин і правового регулювання Суд констатує, що суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви приватного виконавця Мілоцького О.Л. про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з позивача ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу та судовий збір.
Крім цього, колегія суддів вважає, що у цих правовідносинах відсутня виключна правова проблема, такі правовідносини врегульовано нормами права та в повній мірі дозволяють вирішити спір. На основі цих міркувань колегія суддів не вбачає процесуальних підстав для передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду. 
Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд апеляційної інстанції ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення і підстави для його скасування чи зміни відсутні, тому у задоволенні касаційної скарги належить відмовити.
З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу представника приватного виконавця Київського міського виконавчого округу ОСОБА_2 - адвоката Жукова Дмитра Олександровича залишити без задоволення.
Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

……………………………………

……………………………………

……………………………………
Н.М.          Мартинюк
А.В.          Жук
Ж.М.          Мельник-Томенко,
Судді          Верховного Суду