ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
11 липня 2024 року
м. Київ
справа № 138/1462/22
провадження № 51-1277 км 24
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                           ОСОБА_1 ,
суддів                                              ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання  ОСОБА_4 ,
прокурора                               ОСОБА_5 ,
потерпілої                               ОСОБА_6 ,
в режимі відеоконференції:
захисника                                ОСОБА_7 ,
представника
потерпілої - адвоката              ОСОБА_8 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги прокурора, який брав участь в кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, та представника потерпілої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 12 грудня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022020160000157, за обвинуваченням 
ОСОБА_9 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 ), інваліда ІІІ групи, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 26 квітня 2023 року ОСОБА_9 визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 119 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Вирішено цивільний позов, питання процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 грудня 2023 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни. 
За обставин, установлених судом та детально викладених у вироку, ОСОБА_9 визнано винуватим та засуджено за те, що він, 19 квітня 2022 року, приблизно о 13 год, перебуваючи в чагарниках, неподалік від повороту автомобільної дороги на с. Борщівці Могилів-Подільського району Вінницької області, вживаючи алкогольні напої разом зі своєю знайомою ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), вступив з нею в статеві зносини природнім та неприроднім способом. Під час статевого акту, ОСОБА_9 , діючи за необережності, не передбачаючи суспільно-небезпечних наслідків свого діяння у вигляді настання смерті потерпілої, хоча повинен був і міг їх передбачити, лежачи на землі на правому боці, знаходячись позаду потерпілої ОСОБА_10 ,  утримував її однією рукою за шию та притискаючи до себе, здавлював. В результаті злочинної недбалості засуджений ОСОБА_9 , відповідно до висновків судово-медичної експертизи №39 від 20 травня 2022 року та додаткової судово-медичної експертизи №64/12 від 30 травня 2022 року, спричинив механічну асфіксію, в результаті якої настала смерть потерпілої ОСОБА_10 . 
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості. Вважає, що суд апеляційної інстанції, залишаючи апеляційну скаргу прокурора та представника потерпілої без задоволення, не обґрунтував прийнятого рішення належним чином. Вважає, що судом першої інстанції дії ОСОБА_9 невірно були перекваліфіковані з ч. 1 ст. 115 на ч. 1 ст. 119 КК України. Апеляційним судом не взято було до уваги спосіб вчиненого умисного вбивства. Вважає, що матеріалами кримінального провадження беззаперечно доведено, що здавлюючи органи шиї засуджений усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння та бажав настання цих наслідків. За таких обставин, на думку прокурора, постановлене судове рішення апеляційним судом не відповідає вимогам статей 370 та 419 КПК України та підлягає скасуванню.
У касаційній скарзі представник потерпілої - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що суд апеляційної інстанції, залишаючи апеляційну скаргу її та прокурора без задоволення, не обґрунтував прийнятого рішення належним чином, у зв`язку з чим постановлене судове рішення апеляційним судом не відповідає вимогам статей 370 та 419 КПК України. Стверджує, що апеляційний суд формально підійшов до розгляду даного кримінального провадження. Вважає, що дії ОСОБА_9 необхідно кваліфікувати не як вбивство через необережність, а як умисне вбивство, оскільки він усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння (здавлювання шиї).
Прокурор під час касаційного розгляду підтримала подані касаційні скарги як прокурора так і представника потерпілої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 , просив їх задовольнити, скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Адвокат ОСОБА_8 під час касаційного розгляду підтримала свою касаційну скаргу, а також прокурора, просила їх задовольнити, скасувати судове рішення та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Позиції інших учасників судового провадження
В запереченні на касаційні скарги прокурора та представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8 . захисник ОСОБА_7 висловив позицію щодо відсутності підстав для задоволення касаційних скарг та вважав, що оскаржуване судове рішення щодо ОСОБА_9 слід залишити без зміни. 
Захисник ОСОБА_7 , посилаючись на безпідставність наведених у касаційних скаргах прокурора та представника потерпілої доводів, під час касаційного розгляду зазначив, що оскаржуване судове рішення слід залишити без зміни, а скарги без задоволення.  
Мотиви Суду
Відповідно до положень ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого. Касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
За приписами ч. 1 ст. 433 цього Кодексу суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
Як передбачено ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Виходячи із завдань та загальних засад кримінального провадження, визначених
у статтях 2, 7 КПК України, функція апеляційного суду полягає в об`єктивному, неупередженому перегляді вироків та ухвал суду першої інстанції, справедливому вирішенні поданих апеляційних скарг із додержанням усіх вимог чинного законодавства. 
Апеляційне провадження є важливою гарантією досягнення мети і виконання завдань кримінального провадження. Підтверджуючи законність судових рішень, ухвалених судами першої інстанції, вносячи в них зміни, а також скасовуючи незаконні судові рішення, суд апеляційної інстанції тим самим забезпечує охорону прав, свобод і законних інтересів учасників кримінального провадження з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За правилами статей 370, 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду мають бути наведені належні й достатні мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, та положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. Судове рішення повинно бути ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, де закон вимагає від суду проаналізувати доводи, викладені в апеляційній скарзі, і дати на них мотивовані відповіді.
На думку колегії суддів, вказаних вище вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції було дотримано в повному обсязі.
Так, як убачається з матеріалів кримінального провадження, представник потерпілої - адвокат ОСОБА_8 і прокурор у своїх апеляційних скаргах на вирок місцевого суду порушували питання про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність щодо кваліфікації дій засудженого за ч. 1 ст. 119 КК України, інкримінованих ОСОБА_9 стороною обвинувачення за ч. 1 ст. 115 цього Кодексу.
Перевіряючи вказані доводи, суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого суду про недоведеність у діях ОСОБА_9 умислу саме на умисне вбивство потерпілої і про правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 119 КК як вбивство, вчиненого через необережність. 
До таких висновків апеляційний суд дійшов за результатами перегляду і перевірки дотримання місцевим судом правил оцінки доказів, безпосередньо досліджених судом першої інстанції, зокрема: показань засудженого ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , показань експерта ОСОБА_28 , письмових доказів у провадженні: протоколу огляду місця події від 20 квітня 2022 року, протоколу обшуку від 20 квітня 2022 року, протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 від 21 квітня 2022 року, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20 квітня 2022 року, висновками судово-психіатричного експерта № 123 від 09 травня 2022 року та № 59 від 20 червня 2022 року, висновком експерта № 39 від 20 квітня 2022 року та № 64/12 від 25 травня 2022 року трупа ОСОБА_10 .
Крім того, факт раптово виниклих неприязних відносин ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не підтверджується жодним доказом, наданим стороною обвинувачення та дослідженими судом першої інстанції, а лише є припущенням сторони обвинувачення.
Також, відповідно до показань експерта ОСОБА_28 під час судового засідання в суді першої інстанції, характер ушкоджень не свідчить про форсоване здавлювання шиї, при якому мають місце перелом ріжків під`язикової кістки, перелом ріжків щитоподібного хряща, оскільки під час експертизи виявлено було підвищену рухомість пластин по лінії їх з`єднання.
На думку колегії суддів, суд апеляційної інстанції, відповідно до положень статей 370, 419 КПК, залишивши апеляційні скарги потерпілої та прокурора без задоволення, навів переконливі мотиви прийнятого рішення, зважив на зміст доводів скаржників щодо неправильного застосування положень закону України про кримінальну відповідальність, належним чином аргументував відповіді на твердження про безпідставність рішення місцевого суду щодо кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 119 КК, де передбачена відповідальність за вбивство, вчинене через необережність.
Оскаржене рішення суду першої інстанції містить належне обґрунтування висновку про необережну форму вини щодо заподіяних наслідків, що є обов`язковою умовою притягнення особи до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 119 КК.
В цьому кримінальному провадженні судом надано належну оцінки сукупності всіх установлених обставин вчиненого діяння, за наслідком чого обґрунтовано погодився з висновком місцевого суду про застосування закону про кримінальну відповідальність саме за ч. 1 ст. 119 КК. 
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у                                  ст. 65 КК України, суд при виборі покарання зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.
Колегія суддів вважає призначене ОСОБА_9 покарання за ч. 1 ст. 119 КК України судом першої інстанції, залишене без змін судом апеляційної інстанції, відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним у ст. 65 КК України покарання, є справедливим, необхідним й достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.
Таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б істотними та підставами, передбаченими ст. 438 КПК України, для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, а також неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, у цій справі не встановлено, а тому в задоволенні  касаційних вимог прокурора та представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8 слід відмовити.   
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Ухвалу Вінницького апеляційного суду від 12 грудня 2023 року щодо ОСОБА_9 залишити без зміни, а касаційні скарги прокурора, який брав участь в кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, та представника потерпілої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.       
Судді:

ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                           ОСОБА_29